Režie:
Jiří SvobodaScénář:
Eva KantůrkováKamera:
Vladimír SmutnýHudba:
Michael KocábHrají:
Matěj Hádek, Jan Dolanský, Milan Kňažko, Vladimír Javorský, Marika Šoposká, Michal Dlouhý, Petr Lněnička, Jan Plouhar, David Novotný, Hartmut Krug (více)Obsahy(1)
Matěj Hádek v roli výjimečné osobnosti Mistra Jana Husa a synové Karla IV., bratři Václav a Zikmund, ve středověkém dramatu o smyslu pravdy a oběti nejvyšší. Třídílný televizní film o Janu Husovi je jedním z největších televizních projektů současné České televize nejen svou náročností, ale především svým významem. Tragický osud tohoto velikána naší historie byl naposledy převeden na filmové plátno režisérem Otakarem Vávrou v roce 1954. Spisovatelka a historička Eva Kantůrková se osudem a odkazem betlémského kazatele zabývala dlouhou řadu let. Bylo tedy nabíledni, že se právě její román Jan Hus, poprvé vydaný v samizdatu, dočká nového filmového zpracování. Tvůrci, kteří se u jeho realizace sešli, patří v Česku k nejrespektovanějším filmovým profesionálům, herce nevyjímaje. Díky nim má televizní film Jan Hus všechny atributy mimořádného filmového zážitku a je zároveň důstojnou oslavou historické osobnosti světového významu. Spisovatelka Eva Kantůrková vede diváky příběhem Mistra Jana Husa od počátku XV. století až ke kostnické hranici. Na rozdíl od tradovaného obrazu sociálního reformátora sledujeme Husovo myšlenkové a mravní drama, jež předběhlo o celé století zásadní zlom evropského vývoje. Dramatický děj je ukotven ve spletitém střetu názorů, ambicí a mocenských manipulací církevních i světských autorit – krále Václava IV., jeho bratra Zikmunda, pražského arcibiskupa Zbyňka, ambiciózních kardinálů a tří papežů, kteří si dělají nárok na pastýřský stolec a z toho titulu i na odváděné daně. Západní církev prochází těžkou mocenskou i mravní krizí. Jan Hus, Mistr Karlovy university a Betlémský kazatel, pociťuje spoluzodpovědnost za osud rozštěpené církve ve vztahu k věřícím a dospěje k přesvědčení, že jediným východiskem z úpadku je víra v živého Krista a jeho učení. Volá po mravnosti těch, kteří mají být věřícím duchovními pastýři. To zesiluje zášť ze strany vysokého kléru i konkurujících farářů. Naštěstí se Jan Hus těšil přízni královny Žofie. V kritických okamžicích to byla právě ona, kdo mohl u svého manžela Václava IV. žádat pro Mistra ochranu. Husovým opakem je vzdoropapež Baltazare Cossa, pirát, cynický kořistník, a dokonce snad i vrah. Paradoxně také v Kostnici, kde byl Hus souzen za domnělé kacířství, byl Cossa týmž koncilem sesazen z papežského stolce a uvězněn. Prapodivným nástrojem, který sehrál v pronásledování Husa mimořádnou roli, byla nesourodá koalice ambiciózního pražského kléru, žárlivých kolegů z university, včetně Husova přítele, Mistra Štěpána Pálče. Ten se v Kostnici stal dokonce jedním z hlavních žalobců. Jan Hus chtěl své přesvědčení před Kostnickým koncilem v rámci disputace obhajovat. Koncil však taková pravidla nepřijal, Husovi určil pozici obžalovaného kacíře. Konečným rozsudkem nebyl odsouzen jen on, ale i jeho předchůdce, dávno mrtvý Jan Viklef, jehož kosti nařídil tentýž koncil vykopat, spálit a popel rozptýlit v řece.
Do příběhu vstupujeme ve chvíli, kdy mocenské spory králů Václava a Zikmunda sužovaly Čechy. Zikmund se chtěl zmocnit českého království, uvěznil Václava v Rakousích, nechal drancovat královský poklad, jeho Kumáni vypalovali české vesnice. A odvážný kazatel Jan Hus volal z kazatelny: „I pes, i had si chrání svůj pelech! Jsou snad Češi horší než psi a hadi?" Pak vzbouřil půlku univerzity, když sepsal apelaci všem mistrům a zemskému sněmu. Byl to on, kdo královně Žofii přinesl nabídku vlivných přátel, aby mohla pod jejich ochranou odjet do Bavor k rodině, protože by teď v Praze nebyla v bezpečí. Královna kategoricky odmítla. „Jsem česká královna, mé místo je tady!" Jan Hus veřejně kritizoval nepořádky v církvi, především způsob života Božích služebníků, například že nosí drahé šaty, nebo že vysedávají po hospodách a hrají hazardní hry. Byl přesvědčen, že hříšný kněz nemůže udělovat svátosti, nemůže být služebníkem Božím... Vysloužil si tím jejich nenávist. Stěžovali si na něj u krále, u arcibiskupa, jezdili žalovat papeži. Obviňovali ho z šíření Viklefova učení. A záviděli, že jeho Betlémská kaple byla pravidelně přeplněna věřícími, zatímco jejich kostely věřící navštěvovali jen sporadicky. Neshody na univerzitě kvůli Viklefovu učení eskalovaly a vyústily ve chvíli, kdy král Václav požádal univerzitní mistry, aby jej doprovodili na koncil v Pise. Německá část univerzity odmítla, a protože svými třemi hlasy proti jednomu německému získávala vždy většinu, král se rozhodl křivdu napravit Dekretem kutnohorským. Rozzlobení Němci na protest opustili Prahu. Viklefovo učení bylo vnímáno církevními hodnostáři jako kacířství a tomu obvinění se nevyhnul ani Štěpán Páleč. Přes Husovo varování odjel do Říma, aby se obhájil, cestou ho ale v Bologni nechal zatknout kardinál Baltazar Cossa. Když se po dlouhé době vrátil do Čech, byl to už jiný Štěpán Páleč. Jeho odvahu vystřídal strach. Mezi dosud věrnými přáteli, Husem a Pálčem, se objevily první pochybnosti a názorové neshody.
Jan Hus odsoudil odpustkovou papežovu bulu a papeže nazval Antikristem. Kupčení s odpustky způsobilo velkou vlnu nevole věřících a pro výstrahu ostatním byli uvězněni tři rebelové. Rozhořčená reakce Jana Husa na jejich popravu přivolala papežovu klatbu na betlémského kazatele a na Prahu interdikt. Zákaz všech církevních obřadů, křtů, sňatků i pohřbů. To byla pohroma nejen pro středověké věřící. Jan Hus musel opustit Prahu. Ani doma, v Husinci, však nebyl v bezpečí. Přijal pozvání Jindřicha Lefla a odjel na jeho hrad, kde se mohl ukrýt. Tam ho navštívil Zikmundův posel Jan z Chlumu se vzkazem, aby Hus odjel do Kostnice, kde bude mít šanci se ze svého obvinění hájit. Královský glejt mu měl zajistit nejen osobní bezpečí, ale také možnost vystoupit s disputací před Kostnickým koncilem. Hus souhlasil, nechtěl dál žít v ústraní, jako kazatel chtěl plnit své poslání, lidem vykládat pravdu písma. Věděl, že se do Kostnice sjela církevní elita a doufal, že všichni nebudou k jeho pravdě hluší. Že by si Zikmund neuvědomil, že papež nepodléhá světské moci, tedy králi? Hus nebyl v Kostnici přijat jako host koncilu, ale jako kacíř, který se těžce provinil proti církvi a její jednotě. Kostnický biskup ho zavřel do vězení a koncil ustanovil komisi, která měla posoudit Husovo kacířství. Členem komise byl také Štěpán Páleč a zoufalý Hus se k němu obrátil s nadějí, že konečně bude vypovídat někdo z jeho přátel. Zjištění, že Štěpán Páleč patří k hlavním žalobcům, mu vzalo poslední zbytky naděje i síly.
Ve svých kázáních Jan Hus zdůrazňoval, že opravdovou lásku k Bohu dokazuje jen život podle Kristových přikázání a jen takový může být služebník Boží. Připouštěl, že zbožný laik má větší právo udělovat svátosti, nežli zkažený kněz. Taková kritika církve nejenže nesmírně popuzovala její představitele, ale zároveň je děsila. Především Husův výklad Božího slova považovali za znevažování víry a církevního řádu. Věděli, že jeho vystoupení ohrožují jednotu církve. Nemocný a dlouhým vězněním vyčerpaný Hus ztrácel sílu k obhajobě, přesto se ale nevzdával naděje, že bude konečně pochopen. Ke všem žádostem o jeho propuštění z vězení byla církev netečná. Dokonce ani král Václav a král Zikmund neměli šanci zvrátit rozhodnutí Kostnického koncilu, držet Husa v žaláři a trvat na tom, aby odvolal, co kázal. Jako důkaz k jeho odsouzení měl sloužit výpis článků, které měl Jan Hus napsat ve spisu De ecclesia. Když se ale před Kostnický koncil konečně dostal pravý výpis Husových článků, komise zjistila, že Štěpán Páleč je zfalšoval. Bylo už ale nemožné, aby církev v případě Jana Husa stáhla své obvinění. Betlémský kazatel, jehož názory byly pro věřící nadějí i jistotou víry v Boha, ale nedokázal popřít sám sebe. Nemohl odvolat, co nekázal a nemohl odvolat ani to, co kázal. Byl pro církevní moc příliš nebezpečný. A proti církevní moci byli bezmocní i králové. 6. července 1415 vzplála hranice, na níž byl ke kůlu přivázán Jan Hus. Muž, který zemřel v ohni, protože žil v pravdě. Muž, kterého církev ukrutnou smrtí umlčela, aby jej lidé citovali i po šesti stech letech.
(Česká televize)
Videa (6)
Recenze (283)
Nakonec to nedopadlo tak špatně, jak napovídal první díl. Slušné herecké výkony, Hádkovi jsem moc nevěřil, ale zvládl to velmi slušně. A poměrně zvládnuté přiblížení církevních a náboženských otázek pro českou ( většinově ) bezbožnou společnost taky zaslouží plus. Ovšem víc jak průměr dát nemůžu vzhledem k některým až trapně šablonovitým scénám a postupům ( zvláště první a druhý díl ) a především za tu trapnou Kocábovu exhibici, která se k tomuto typu filmu prostě nehodí. ()
Ačkoli předlohou filmovému zpracování osudu jednoho z největších myslitelů našeho národa tentokrát není dílo Aloise Jiráska, nelze se srovnání s, o více než šedesát let starším, počinem Otakara Vávry vyhnout. Hlavní osa, sestávající se ze všech zásadních známých skutečností, je samozřejmě prakticky shodná. Rozdíl je však především v celkovém přístupu k vyprávění, kdy se nová televizní verze pokouší mnohem více o vykreslení postavy českého kazatele a reformátora jako člověka než jako symbolu. Stím souvisí také samotná forma, jejíž těžiště neleží ve výpravné velkoleposti, ale v komorní rovině, která dokáže místy navodit patřičně mrazivou atmosféru. Největším kladem nového pojetí je potom snaha o širší pohled na dění v církvi a do jeho zákulisí a současně i o vhled do mučedníkova nitra. Nedostatkem je naopak zejména to, že většina skutečně silných scén působí chladně, aniž by vzbuzovala hlubší emoce, a to také díky kocábovské hudbě, která svými výstřelky dokonale zabíjí některé momenty, které by měly tvořit vrcholy celé série. Přesto je dobře, že k uctění památky mistra Jana Husa, šest století po jeho mučednické smrti, došlo k pokusu o znovuoživení jeho příběhu a odkazu, byť zdaleka ne lepšímu, než byl ten předchozí. 65 % ()
Na úvod je nutné říci, že natočit film o Janu Husovi představuje samo osobě téměř neřešitelný problém, neboť naše společnost už zkrátka dost dobře nechápe a ani nemůže chápat subtility středověké teologie, jenže přesně kolem nich se celý Husův spor točí. Našemu pochopení celého problému ovšem brání už to, že nerozumíme ani tehdejším reáliím obecně. Pouze zlomek televizních či filmových diváků chápe složité společenské změny tehdejší Evropy, tehdejší náboženskou praxi, význam a vliv středověkých univerzit, tehdejší pojetí hereze atp atd... Právě proto se ostatně převyprávění Husova příběhu obecně točí kolem jeho urputného boje za pravdu, ovšem bez pochopení skutečného důvodu, mluví se o odpustcích, aniž by se vysvětlilo, co to bylo a kde se to vzalo, z Husa se dělá sociální reformátor, kritik zhýralé církve i bojovník za čistotu a krásu českého jazyka. To všechno jsou ale při nejlepším spíše jen zástupná vysvětlení... Tohle všechno by snad vyřešil nějaký filmový dokument vysílaný před samotným filmem, ovšem nedělám si iluze o popularitě podobného počinu... Asi se nelze na tvůrce husovské trilogie zlobit, že přesně tohle nedokázali předat. Co jim ovšem vytknout rozhodně lze je například až trestuhodná libovůle při výběru lokalit. Už mnoho desetiletí víme jak přesně vypadala Betlémská kaple, přesto jí tvůrci evokují jakýmsi plesnivým neomítaným sklepením, které se skutečným "Betlémem" nemá mnoho společného. Prapodivná byla i ta neuvěřitelná světélkující malba v Husově obydlí. Ba co víc, tvůrcům nevadilo ani anachronické natáčení v prostorách vzniklých téměř sto let po Husovi a tudíž velmi výrazně odlišných (velký sál a kaple na Křivoklátě). Podobné nesmyslné kiksy buďto ilustrují neuvěřitelný amatérismus "odborných poradců", a nebo spíše dokládají, že takové "drobnosti" byly tvůrcům filmu naprosto ukradené, protože většina diváků to stejně nemá šanci poznat... Já to ovšem poznám a dost mě to uráží... Zmiňme ale i další nesmysly. Ačkoli jazykem tehdejší církve i univerzit byla latina, ve filmu se univerzitní mistři v klidu překřikují česky a německy... Ba co víc, zatímco němčina je ponechána v "originále" a otitulkována, italští kardinálové v klidu hovoří česky. To už by bylo lepší netitulkovat nic... Samostatnou perličkou je ovšem i použitý jazyk. Postavy nejen mluví soudobou češtinou a soudobou němčinou, ale Hus navíc například recituje biblické texty v kralickém překladu, což je ovšem nesmysl naprostý... Už tradičně podivná je anachronická psychologie postav, nemluvě o řadě dalších faktických chyb... Snad jediné co stojí za pochvalu jsou slušné herecké výkony. Javorského opilec Václav IV. je velmi živoucí a jako jedna z mála postav i dosti odpovídající své předloze, ani Hádkův Hus rozhodně není herecky nepodařený. To je ovšem asi tak všechno, co se na filmu dá pochválit. Jinak je to bída a utrpení... PS: Pokud se chcete něco dozvědět o skutečném Husovi, tohle: https://youtu.be/QVe3R7oEMX0 je velmi slušný a i pro laiky přežvýkaný výklad. Špatný není ani tenhle pořad: http://www.ceskatelevize.cz/ivysilani/10150778447-historie-cs/215452801400020 byť některá důležitá témata příliš nezmiňuje, což je škoda. Ono se to ale do jediné hodiny všechno cpe dosti obtížně... PPS: Od kdy je Kantůrková historička? To by mě vážně zajímalo... () (méně) (více)
První díl zas taková mizérie není, historické prostředí funguje dobře a maskuje i ten neinvenční styl filmařiny, jako je například statická kamera a záběry přímo do ksichtu. Největší WTF prvního dílu je však dramatická hudba hrající minimálně ve dvou momentech. Hudba s prvky moderní hudby z doby patnáctého století? Dobrej tah.. Michaeli Kocábe. ()
Velkým pozitivem tohoto zpracování Husova příběhu byla emotivní síla projevu Matěje Hádka. Jeho Jan Hus je lidský, soucitný, upřímný, nestydí se ani zaplakat, a zároveň jiskří vtipem a selským rozumem. Takové mohly být dle mého názoru rysy kazatele a pedagoga, jaký si dokázal získat neskonalou lásku a úctu lidí kolem sebe. Jinak třídílný film, bohužel,i přes svou výpravnost a ohromný prostor cca 4 hodin, v nichž by bývalo bylo možné rozvinout ledacos, nenabízí téměř nic, co by si průměrný divák nepřečetl v povrchním encyklopedickém záznamu... Myšlenkově, vizuálně ani co se motivací postav týče. Drží se klasického černo-bílého dělení na ty 100% dobré a ty 100% podlé... 1. díl byl rozvleklý, nezajímavý, 2. naopak vynikající, se spádem a plný emocí, 3. - až na nenápaditě patetický závěr - "koukatelný". ()
Galerie (98)
Zajímavosti (26)
- Scéna upalování se natáčela v Kutné Hoře v lokalitě "na Rovinách" na louce, kde se za normálních okolností pohybují hlavně pejskaři, kteří zde cvičí. Natáčení trvalo přes 12 hodin. Muselo být přerušováno kvůli proměnlivému počasí, prolétávajícím letadlům i zvonícím mobilním telefonům mnoha desítek zdejších komparsistů. Všichni komparsisté se shodli na tom, že šlo o nejnáročnější z natáčecích dní v Kutné Hoře. (ČSFD)
- Natáčení scén v Kutné Hoře probíhalo v létě. Scény se ale měly odehrávat na podzim a v zimě. Komparsisté tak byli oblečeni v teplejších několikavrstvých kostýmech a potýkali se s velkým horkem. (ČSFD)
- Poštolka, která vlétla Janu Husovi (Matěj Hádek) do žaláře a na konci při upalování věž opouštěla, se jmenuje Pišta. Vlastní ji sokolnická společnosti Teir. (ČSFD)
Reklama