Režie:
Thomas CarterKamera:
Robbie GreenbergHudba:
Mark IshamHrají:
Julia Stiles, Sean Patrick Thomas, Kerry Washington, Fredro Starr, Terry Kinney, Bianca Lawson, Artel Great, Tai'isha Davis, Keith Robinson, Erica Hubbard (více)Obsahy(1)
Středoškolačka Sara Johnsonová miluje balet a všechny naděje upíná k přijetí na prestižní taneční školu Juilliard. Zkoušky, které měly být prvním krůčkem k naplnění jejího snu, však poznamená nečekaná tragédie. Matka, kterou Sara přemluvila, aby ji přijela na zkoušky podpořit, zemře při autonehodě, když za ní pospíchá. Zlomená žalem a pocitem viny rozhodne se Sara nadobro vzdát baletu. Navíc se musí po matčině smrti přestěhovat do Chicaga k otci, s nímž si příliš nerozumí. Otec hraje na trubku v jazzové skupině a žije ve čtvrti, obývané převážně černochy. Prostředí chudé velkoměstské čtvrti jen prohloubí dívčiny pocity ztráty a frustrace. V nové škole se spřátelí s černoškou Chenille, která ji vezme pod ochranu, pomůže jí změnit šatník a seznámí ji se svým bratrem Derekem, který sní o tom, že se dostane na lékařskou fakultu v Georgetownu. Pozvou Saru do tanečního klubu Stepps, kde pozná hip hop. A právě jeho prostřednictvím se vrátí k tanci a začne se sbližovat s Derekem, který ji učí pro ni zcela neznámý způsob tance. Cvičí kdekoli, kde je místo a čas. Díky tomu vyvolají po pár týdnech svým vystoupením v klubu nadšení. Derek navíc Saru přesvědčí, že by se měla vrátit k baletu a snu o Juilliardu. Jenže se objeví jeho bývalá přítelkyně Nikki, které se vůbec nelíbí, že jeho srdce získala přivandrovalá bílá holka. A také Derekův přítel Malakai, který se dostal do potíží s brutálním gangem a žádá o poněkud riskantní pomoc. Sara i Derek se musí rozhodnout a je jasné, že to osudově poznamená jejich životy... (TV Nova)
(více)Videa (1)
Recenze (109)
Jeden z nejkrásnějších tanečních filmů. Charisma Julie Stalie dává filmu nezapomenutelnou stopu, jednoduchost a charakterů nám umožňuje zamyšlení nad celou situací ústředního páru. Nakolik je americké školství schopné vyprodukovat úspěšného studenta, obzvláště potom studenta ze slabého sociálního a rodinného prostředí a nakolik se mu dostane podpory od okolí. Spojení bělošky s černochem nemusí být ve všech společnostech vnímáno stejně a ne za všech okolností a ze stejných důvodů. Ideálním příkladem je žena pozorující pár v metru a jejím opakem je Shenyl, která dokáže pochopit zuřivost Nicky, která bojuje z uražené pýchy i za "černošskou spravedlnost." V době vzniku filmu se jich nevyskytovalo tolik podobných a řekla bych, že odstartoval éru sondování v černošském prostředí a kultuře, která se stala celkem oblíbeným tématem - Stomp the yard anebo You got served. Choreografie propojení hiphopu a baletu je perfektní a film o natáčení, vypráví o tom, jak museli Julii učit tančit a jak intenzivně trénovala. V jejím závěrečném tanci se odráží scéráznost i jemnost, klid i vztek a touha něco dokázat. Konečně jsme se dočkali tance, který dokáže vyjádřit tolik lidských pocitů. ()
Jistě, je to předvídatelné, ale nevidím v tom důvod k výtkám. Od Hamleta taky nikdo nečeká překvapivé zvraty a toto je svým způsobem podobné. Několik tradičních motivů smíchaných do příběhu, který sice není nijak oslnivý, přesto zaujme. Nabídne slušné herecké výkony, několik povedených momentů, vedlejší rovinu Derekova vztahu s Malakaiem, která je občas zajímavější než přímočaře ubíhající rovina Sářina návratu k odvrženému snu, a také výbornou finálovou taneční scénu, okořenou navíc prostřihem na Malakaiovu osudnou jízdu. A ano, Julia Stiles není baletka, takže vyčítat jí dubla v baletních scénách mi přijde zcestné, protože pokud jde o hraní, svou baletku zahrála velmi uvěřitelně a poutavě, a to ve všech odstínech. ()
Pokud chcete znát svůj vlastní potencionální názor, popřemýšlejte o tom, zda žádáte od filmu alespoň špetku originality a nevadí vám jeho průhlednost. Pokud vám neoriginalita a předvídatelnost nevadí, můžete pokračovat dál, je tu totiž jistá šance, že vás Save the Last Dance alespoň minimálně zaujme. K menšímu rozboru dobře poslouží hned první scéna. Dívka jedoucí vlakem, řemeslně na velmi dobré úrovni, ač se po hercích mnoho nežádá nejsou špatní - právě naopak, jenže je tu jeden zápor, tahle scéna se jeví jako zbytečná. Sara sice po smrti své matky jede k otci, ale flashbacky zde působí řekněme podivně. Jako film pro dnešní mládež se však jeví jako velmi povedený. Příběh, ač několikrát viděný a plný zbytečných 'chytáků', dokáže zaujmout. Tvůrci nic nepřehání, nejde jim o zachycení krásy, ale snaží se ukázat pravdu. A myslím, že právě tím dnes nabourají - souzeno dle přátel. Přesto však humorné, sympatické, prostě příjemný způsob jak ztrávit pár desítek minut. ()
No jo, problém je v tom, že Julia Stiles má na baletku poněkud baculaté tělo a je to vyloženě taneční nemehlo, takže coby baletka není přesvědčivá. Je přesně poznat, v kterých záběrech je ona a v kterých dublérka. To už je lepší S.P.Thomas, který pohybový talent nezapře. P.S. Tento film si vzali jako předlohu tvůrci parodie Děsnej dupák. Protože si tuto parodii pamatuju dost přesně, měl jsem občas při sledování Carterova filmu smíšené pocity. ()
Taneční filmy patří k mým nejoblíbenějším a i přes předvídatelný děj se mi to moc líbilo. V tomto filmu jsem poprvé zaregistroval Julia Stiles a ač mně na roli baletky postavou 2x nesedí, tak jsem si ji od první chvíle oblíbil. Vždy dokázala rozzářit scénu, což mi potvrdila i v ostatních filmech, které jsem hlavně kvůli ní zhlédnul. ()
Galerie (56)
Zajímavosti (5)
- Podle původní verze scénáře žila Sára se svou matkou v Pensylvánii, než se přestěhovala ke svému otci do Baltimoru. Během natáčení se ale tato místa změnila na Lemont a Chicago. (HappySmile)
- Původně se mělo točit na akademii Mount Assisi, dívčí katolické škole v Lemontu. Když požádali školu, jestli můžou odstranit katolickou dekoraci, ředitel školy je odmítl. (HappySmile)
- Režisér Thomas Carter obsadil Julii Stiles do role Sáry potom, co ji viděl tančit na stole ve filmu Deset důvodů, proč tě nenávidím. (HappySmile)
Reklama