Režie:
Frédéric FonteyneScénář:
Philippe BlasbandKamera:
Virginie Saint-MartinHrají:
Nathalie Baye, Sergi López, Paul Pavel, Sylvie Van den Elsen, Christophe Sermet, Hervé Sogne, Denis SimonettaObsahy(2)
Jeden muž, jedna žena, jedna erotická představa. Muž a žena se rozhodnou tuto představu sdílet. Zpočátku jednou. Pak víckrát. Záludně se rodí vztah. Sex už není tím jediným, co je spojuje. Pomilují se. Rodí se cit. Jde o pornografický vztah. (oficiální text distributora)
Recenze (94)
Skvělé herecké drama o lidské osamělosti a ztráty lidskosti v sexuální podobě. Svým pojmenováním však film klame, žadné silně erotické-až pornografické scény ve filmu nejsou. Jen malinkatý příběh dvou lidí, kteří zprvu si chtěli jen zašukat až z toho vznikalo pomalinku více, až do svého konce. Dalo by se i na film divát z pohledu jak oba pahlaví vnímaji sexuální potřebu s kombinací citů. Rád bych jej viděl i několikrát, abych o něm mohl více popřemýšlet a to v ném přípdě svědší o nejvyšším možném ohodnocení-to z normálně podařeného filmu, dělá film mistrovský. To když mě donutí se na něj podívat znovu a znovu, né že mě jen baví, ale to, že mě nutí abych jej pochopil a přemýšlel, co jím autoři chtěli divákovi říci. ()
citlivý a lidský film, který je zajimavý hlavně svým polodokumentárním stylem, kdy jsou hlavním dějem proplétány rozhovory obou hlavních postav, kde vypráví o svých pocitech. Toto spojení dodává vcelku fádnímu příběhu tu pravou jiskru a kratší délka jen nahrává ještě intenzivnějšímu zážitku a na konci nás to nutí k zamyšlení. Pro mě jsou to nečekané, ale zasloužené 4 hvězdy. Jen tak mimochodem - ve filmu pornografii nenajdete. [ PŘÍBĚH: 1 /// ATMOSFÉRA: 2 /// ORIGINALITA: 1 /// NÁLADA: 1 /// ART: 1 /// STYL: 1 /// CASTING: 2 (3*MAX) ] ()
Zajímavý film o vztazích. Takový Woody Allen (i s monology na kameru) jen schází Allenův vtip, což je škoda. Opravdovým překvapením pro mě bylo, že jsem se vůbec nedověděl, co v tom pokoji dělali za prasárny a ani nevím jestli mě to naštvalo nebo potěšilo. Ale romantickým filmem bych to nenazýval, ty většinou končí jinak:) ()
Něco mi tu vadilo, ale co? Už vim, nic se v celym filmu nestalo. Dal by se popsat jednou větou: Ona se na něj usměje, on se zeptá jestli půjdou do hotelu, zavřou se dveře od hotelového pokoje, otevřou se dveře od pokoje, na ulici se rozloučí a domluví na příští týden. Jestli v tom bylo něco hlubšího tak jsem to nepochopila. Citově mě to nijak neoslovilo. Snad jen ten trochu nahořklý závěr, kde si člověk uvědomí jak neodstatečná nebo nepochopená komunikace může vést tak daleko, že dva lidi, kteří se upřímě mají rádi, si úplně zmizí ze života. Tři hvězdy za to jak mě z toho zamrazilo. ()
Máme to ale štěstí, že ten náš evropský film má ještě smysl pro originalitu a romantický není jen žánr hollywoodských dojáků. Prornografický vztah je filmem báječně jednoduchým, zároveň však překvapivým. Působí na city, ale nijak přehnaně. Záleží na každém, jak se k němu postaví, snímek rozhodně nic nevnucuje. Něco je krásně ukázáno, ostatní záměrně skryto a dává možnost divákově fantazii...bravo! ()
Reklama