Režie:
Pavel GöblScénář:
Pavel GöblKamera:
Jiří ZykmundHudba:
Tomáš ZikaHrají:
Vratislav Brabenec, Jiří Vymětal, Jozef Polievka, Nikol Fischerová, Jiří Lábus, Jiří Maryško, Anna LangrováVOD (1)
Obsahy(1)
Každý se mstí tak, jak umí. Na předměstí severočeského města se přistěhují tři dávní kamarádi, bývalí političtí vězni, nyní. Na stará kolena se chtějí pomstít estébákovi, který je kdysi týral a který dnes v poklidu provozuje vlastní hospodu. Trojice spiklenců však vzápětí zjistí, že pro pořádnou pomstu nemá nikdo z nich vlohy. Na rvačku jsou už příliš staří a možná i líní. Nějakých jiných smysluplných nápadů se jim vůbec nedostává. Nakonec se rozhodnou, že se s hospodským skamarádí, aby poznali jeho slabá místa. Estébák je totiž po letech nepoznává. Jenže pak kumpáni s rozpaky pozorují, že svému úhlavnímu nepříteli jen zpříjemňují podzim života. Co tedy s tím…? Černobílý snímek scenáristy a režiséra Pavla Göbla se natáčel v severočeském Varnsdorfu a na filmové plátno přivedl kromě vynikajícího Jiřího Lábuse v roli osamělého bývalého fízla téměř samé neherce: trojici mstitelů šéfuje nestor první generace mániček a hudební legenda Vratislav Brabenec ze skupiny The Plastic People of the Universe. Zdatně mu pak sekundují divadelní ochotníci: zatímco Jiří Vymětal se našel v roli bývalého cirkusáka, kdysi zavřeného za pašování disidentských knih, Jožo Polievka se zhostil partu bývalého zlodějíčka, který to přes vězeňského donašeče nakonec dotáhl až na nesmiřitelného nepřítele komunistů a bezpráví. Trio kmetů, kteří se ještě naposledy pokoušejí narovnat svůj hřbet i křivdy na něm spáchané, pak doplňuje čerstvá absolventka brněnské JAMU Nikol Fischerová coby prostitutka, která nakonec plány varnsdorfských Zorrů přesměruje zcela netušeným směrem. (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (43)
Nakonec musím uznat, že se mi to líbilo. Ono také po filmu Musíme se sejít, který jsem viděl těsně před by asi člověk spolkl již cokoliv. Film zaujme ihned svojí nebarevností i formou vyprávění Vráti Brabence. Je to film o vysněné pomstě a o odpuštění. Už dávno to vím i z jiných příběhů i od jiných skutečných osudů. Ačkoliv se našla řada těch, co neodpustila a já to chápu, často se nejvíce ulevilo právě těm co odpustili a nikoliv těm gaunerům jimž odpuštěno bylo. Bohužel mi v tom vadí jistá nerovnováha, kdy oběť si vlastně musí pomoci sama, protože grázl zůstane grázlem a fakt nevěřím, že by se jich nějaké drtivé procento dalo na pokání, pokud vůbec někdo. A to ještě jen na základě něčího odpuštění. To funguje jen v románu Bídníci... Konec konců vidíme to kolem sebe. Estébák je premiérem ČR, bezpečnostnímu výboru má velet bývalá komunistická mlátička a můžeme pokračovat...Ne tato individua nemají páteř a rozeznají jen to jak velké koryto mají a zda by nemohlo být větší. Strašné. A tak těm perzekuovaným než se trápit asi opravdu nezbývá než dotyčnému říci: ,,Odpouštíme ti a teď běž do prdele! ''. Nezbývá než věřit na Boží mlýny. Sice melou pomalu, ale prý ještě pořád melou.. Tak snad... Snímek rozhodně stojí za vidění. Mně tam nejvíce vadily ty střihy. Ale na druhou stranu, zase to bylo něco jiného a celkem zaujmula i hudba. 3 lahváče. * * * ()
Ocenuji atmosferu, cb format, tema a vyborny hudebni doprovod. Pres co jsem se nedokazal prenest byly mnohdy az amaterske herecke vykony a neuveritelne nazvuceni, kdy v hospode vse zni jak ve studiu, spousta ticha, jake normalne nezazijete. Zkratka clovek je chvilku do filmu vtazen a nasledne ho neco uplne vytoci. Taky postava prostitutky mi do uveritelnosti pribehu moc nazapadla, ale budiz. Jinak vcelku vyjimecny filmecek, skoda tech dle meho chyb... ()
Tohle mě připadalo jako nějaký pracovní projekt pro FAMU. Nejhorší byly ty strojené a amatérské dialogy, to přímo bilo do uší. Pan Brabenec prostě herec není a i ostatní zbytek party (včetně šlapky, kterou si nastěhují do domu) byl velmi nepřesvědčivý. Jediný bývalý estébák, nyní hospodský Jiří Lábus se ukázal jako profesionál, který svou roli zahrál uvěřitelně a bez chyby. Jinak teda bída s nouzí. Také časté zatmívačky záběrů působily nepřirozeně. Dvě stránky bych na tomto projektu vypíchl, a to : černobílá barva, která filmu moc slušela a dobrá hudba. Takže maximálně za dva. ()
U Gorily se Pavel G. snažil popasovat s ukecaným divadelním textem Helmuta K., zatímco zde jako autor scénáře mohl slovy šetřit. A slovy skutečně šetří, což je skvělé, ale tím pádem výrazně ubylo i humoru. Film o stárnutí v tlejícím Vansdorfu musí být pomalý, to je jasné, ale tady mi přijde tempo až příliš pomalé. Záběry a atmosféru to má skvělou (zachytit magii hospod a zapadlých městeček režisér zvládá perfektné a dokázal to už ve své prvotině "Plácačce"), ale na 70 minut se tam toho děje prostě příliš málo. Navíc Pavel G. není (a řekl bych, že ani nechce být) artovým režisérem, který by dokázal natočit magický film s defakto nulovým dějem. Myslím, že kdyby byla stopáž středometrážní (40minut), snímku by to jenom pomohlo. Hudba skvělá, herci dobří, Brabenec ani hrát nemusí, ten je prostě tak kouzelnej, že stačí, když před kamerou jenom existuje. ()
I když oceňuji sevřenost a přímočarý tah na bránu Staříků, kteří kdyby nebyli tak artritickým filmem (v dobrém, ta fyzičnost je na filmu to nejzajímavější), tak až připomínají něco z hollywoodu... ale stejně, tematicky podobný Odborný dohled nad východem slunce s tím "Havlovsky" lidským přístupem k pomstě umírajících starců na komunistických stvůrách je prostě lepším a silnějším filmem. Přirozenějším, což není jen tím že v hlavní roli je Vít z Plastiků, který si komoušskými lágry reálně prošel, ale celkově civilnějším pojetím filmu. A přitom i zábavnějším, jako lehce absurdní komedie s kořeny v poetice českého undergroundu funguje výtečně, a přitom humor tu nedělá Lábus, který tu jde proti svému hereckému typu podobně jako Dušek v Pustině, ale spíš parta kolem Víta. I to finálové unaveně smířené "jdi doprdele" je působivější než nepřekvapivá plochost pointy Staříků. ()
Galerie (7)
Zajímavosti (1)
- Ve filmu se vystupuje kapela Byl Pes. (Tryskomyš)
Reklama