Režie:
Claude MillerKamera:
Dominique ChapuisHudba:
Alain JomyHrají:
Charlotte Gainsbourg, Bernadette Lafont, Jean-Claude Brialy, Jean-Philippe Écoffey, Simon de La Brosse, Raoul Billerey, Chantal Banlier (více)Obsahy(1)
Třináctiletá Charlotte vyrůstá na venkově, žije pouze s otcem, který na ni nemá příliš času. Otcova přítelkyně Léone nemůže nahradit matku, která zemřela před několika lety, oporou pro ni není ani starší bratr. Charlotte je sice teprve v pubertě, ale cítí se být dospělá a touží také tak žít, což vede k tomu, že navazuje první milostné vztahy. Šance odejít z domova se jí naskytne, když se setká s dětskou hvězdou ve hře na klavír, Clarou Bauman...
Režisér Claude Miller slavil s tímto filmem další velký úspěch; působivý popis dospívání podpořila svým věrohodným výkonem mladičká Charlotte Gainsbourg, neméně výrazné výkony ale podali i umělci starších generací v čele s kdysi slavnou Bernadette Lafont. Filmu prospělo také vhodné užití klasické hudby (Mozart, Beethoven, Mendelssohn). Claude Miller se netajil inspirací staršími filmy Françoise Truffauta, v jehož štábu kdysi začínal. Film NESTOUDNICE se natáčel v exteriérech v Savojsku a stejně jako většina jiných Millerových filmů byl v několika kategoriích nominován na Cézara. Francouzská premiéra proběhla 11. prosince 1985.
(argenson)
Recenze (2)
Nebyť vedľajšej zápletky zahŕňajúcej námorníka Jeana, ktorý hádže očkom po 13-ročnej Charlotte, Millerova L'Effrontée by bola typickým rodinným filmom, akých americké štúdiá vychŕlia nespočet. Millerov film prináša príbeh dospievajúcej Charlotte, žijúcej s otcom a bratom v malebnom mestečku niekde blízko jazera. Má hlavu plnú snov a ideálov, ale aj obáv a zmätku. Jej jedinou kamarátkou je mladšie dievča Lulu, ktoré k Charlotte vzhliada ako ku staršej sestre a má ju úprimne rado. Zlom nastáva s príchodom Clary, profesionálnej klavíristky a dieťaťa "mozartovského typu". Zápletka zahŕňajúca zázračne talentovanú detskú muzikantku pôsobí v rámci deja trochu rozprávkovo. Clara pre Charlotte symbolizuje dokonalú kamarátku, možnosť úniku z jej vlastnej šedej reality a príležitosť hrať sa na dospelú. Hlavným motívom L'Effrontée je konfrontácia detského sveta so svetom dospelých. Charlotte sa v procese dospievania chráni svojou zasnenosťou a čistou detskou hrdosťou keď príde na to, hovoriť o svojich plánoch. Je však zmätená z vlastných emócií a z ťažkosti vyjadriť samú seba. Nakoniec prichádza na to, že svet Clary sa od jej sveta až tak veľmi nelíši - taktiež v sebe obsahuje problémy, ktoré treba prekonávať. Navyše zisťuje, že Clara vlastne nemá identitu, ona totiž patrí všetkým. Útechu nakoniec Charlotte nachádza v Lulu, ktorá pri nej celý čas stála a brala ju takú, aká je. K celkovej estetike popu hodne prispieva aj použitie Sará perché ti amo ako leit-motívu pre celý film. ()
Výlet do časov (po)klasického francúzskeho filmu, kde ešte stále pretrvávajú reminiscencie na doby, keď atmosféra a kamera boli pre film podstatnejšie ako akcia. Výlet do časov, keď skratka LGBT ešte nič neznamenala. Prekvapilo ma, že Trierova nymfomanka hrala už ako dieťa a dokomca mala v osobe Clauda Millera "dvorného režiséra". Hudba Albana a Rominy Pover mi zahrala na strunu spomienok. Celý čas som nechápal, ako je možné, že tento film nenatočil Eric Rohmer - ako by mu z filmografie vypadol :) ()