Režie:
Noah BaumbachKamera:
Sam LevyHrají:
Greta Gerwig, Lola Kirke, Michael Chernus, Heather Lind, Amy Warren, Dean Wareham, Cindy Cheung, Jasmine Cephas Jones, Matthew Shear, David Longstreth (více)VOD (2)
Obsahy(3)
Osamělá studentka prvního ročníku newyorské univerzity Tracy (Lola Kirkeová) zrovna neoplývá vzrušujícími zážitky vysokoškolského života ani oslnivého světa velkoměsta, o kterých snila. Když se jí ale ujme Brooke (Greta Gerwigová), obyvatelka Times Square a dobrodružná lvice salonů, Tracy rázem zapomene na své zklamání a zapojí se do neodolatelně šílených plánů své nastávající nevlastní sestry. (HBO Europe)
(více)Videa (9)
Recenze (26)
Brilantní konverzační humor! A k mému překvapení funguje Mistress America na neuvěřitelně skvělé úrovni bez nějakého většího důrazu na dějovost či zápletky, možná právě díky naprosto úžasnému scénáři od Baumbacha a Gerwig, a taktéž všestrannosti filmu, který se dá vnímat mnoha pohledy. Greta a Lola jsou úžasně se doplňující duo a prvky dramatu přebité vtipem fungují taktéž, ještě ke všemu dodávají filmu lehce hloubky, naprosto perfektně vyvážené. ()
I need someone I can love. Not keep up with... Vypadá to, že se mi tu rýsuje jeden oblíbenec, génius takřka všemi okolo nepochopen. Noah Baumbach spolu s Gretou Gerwig (který ty dlouhý vlasy moc sluší) přišli s námětem, co sice působí lehce ohraně, ale zato zpracován je nadmíru originálně. Trochu se tu možná sem tam tlačí na pilu (speciálně v otázce sociálních médií), ale jinak jde o super sondu do plnoprázdnýho vysokoškolskýho života v kontrastu (či spíš souladu) se životem k selhání odsouzenýho, odrostlýho kreativce-podnikavce. Občas úžasně absurdní, občas ještě úžasněji divadelní (speciálně scéna, kdy se obě sestry rozkmotří). Tleskám. --- P.S. Pokud Lola Kirke neprorazí v Hollywoodu, bude to velká prohra pro všechny strany. --- "If I did a cabaret, it would be called 'High Standards' and I would sing all the standards." - "Would you sing them in a higher pitch?" ()
Film na půli cesty, který není ani komedie, ani drama, ani nezávislý, ani mainstreamový. Nijakost proniká všemi aspekty a z konceptu "mladá spisovatelka píše o někom, koho zná" je vytěženo asi tak 7 %. Ne, že by postavy byly nezajímavé, ne, že by film nebyl vtipný. ale celé je to taková skoro fraška, která pokud má nějakou hlavní vlastnost, tak je to nedotaženost a nedomyšlenost. Což je velká škoda, protože potenciálu to má až nad hlavu. 60 % a pusťte si radši 5 to 7 nebo Happythankyoumoreplease. ()
Filmy Noaha Baumbacha ma nikdy nejako extra neoslovili (s výnimkou scenáru k Madagascar 3). No a Mistress America je teda ďalší z filmov, na ktoré čoskoro zabudnem a možno o 1-2 týždne si už ani nespomeniem, že som niečo také vôbec videl. Jednoducho, úplne nevýrazné a do veľkej miery aj nezáživné. Ako prvotná myšlienka celkom fajn, ale celkové spracovanie naozaj bieda. Príbeh o rozvíjajúcom sa priateľskom pute medzi dvomi budúcimi sestrami - to v podstate neznie až tak márne, ale v skutočnosti to márne napokon bolo. Škoda... ()
Galerie (22)
Zajímavosti (2)
- Tony (Matthew Shear) má na zdi ve svém pokoji plakát k filmu Oblečen k zabíjení (1980). (hansel97)
- Představitelkami hlavního dua Brooke a Tracy jsou Greta Gerwig a Lola Kirke. Ironií osudu si Kirke zahrála postavu jménem Greta v Zmizelé (2014) a Gerwig postavu jméne Lola v Lola Versus (2012). (hansel97)
Tak tohle byla pecka; takhle nízký hodnocení nechápu. Baumbach se stává mym vyslovenym oblíbenym režisérem a řadí se mi někam hned vedle Anderssona, u kterejch obou vidim ve spustě ohledech podobnou notu. Mistress America je vlastně taková American Beauty po Girlsovskym způsobu... Kontrast dvou různejch sebevědomí mezi zidealizovanym, vysněnym, stylizovanym, křečovitě silovym všepozitivismem Brooke a nevýraznou, intelektuální, občas povýšeně přezíravou Tracy, která občas až sociopaticky přistupuje ke všem kolem sebe jako ke studijnímu materiálu, tenhle kontrast je skvělej. Soustavný prolínání děje s Tracyinou povídkou čerpající?/vykrádající? život a příběh Brooke je taky obrovsky zajímavej - ty promluvy mezi obrazama, odosobněnej pohled jakoby vypravěče nebo pozorovatele dávaj prostor spoustě myšlenkám a postřehům. Stejně jako Girls (ale stejně jako i jiný Baumbachovy filmy) film neprezentuje Brooke ani Tracy jako hodný nebo zlý; jejich cesta se nehodnotí jako lepší nebo horší - hnusný věci svym přístupem dělá jedna jako druhá; obě si s s sebou nesou vlastní život a svoje vlastní zranění, a obě se v dnešnim světě neomezenejch možností snažej najít svoje místo. Uchvátila mě skvělá kombinace vizuálu, obsahu a hudby - třeba při scéně v posilovně, kam vejde Tracy a předcvičující Brooke jí pozdraví "Hey, baby Tracy!" je tak úžasně snová a uhrančivá, tak magicky to rytmem i melodií zapadá do tý znějící hudby, že takovejhle wow moment jsem ve filmu dlouho nezažil. To tempo skvělejch a zábavnejch dialogů bylo tak neuvěřitelný a některý ty scény tak krásně andersonovsky WTF, že dívat se na film pro mě bylo něco úžasnýho - a celá vrcholící scéna v domě Mamie-Claire se všema těma agendičkama každýho z přítomnejch /furt něco k jídlu somrující kluk, jeho podezřívavá a žárlící přítelkyně, na manžela čekající Číňanka.../ a s celou svou gradací byla naprosto dechberoucí a neuveřitelně silná. Za mě je Mistress America nebejvale zajímavym filmem trefující se do současný mladý generace - tak zajímavym, že se na něj rozhodně chci někdy podívat znovu. Za mě zatim mezi 4 a 5* a jestli i z dalšího zhlídnutí budu takhle nadšenej, s pátou váhat nebudu. / Skvělej koment má Matty. // "Občas mám fakt pocit, že jsem ze všech nejchytřejší a nejlepší. Teda pokud nejde o matiku a přírodní vědy nebo o východ a západ... Ale ve všem ostatním. A kdybych pořešila vizáž, byla bych i nejkrásnější ženská na světě." / "Mám pocit, že jsem nemocná. A nevím, jestli má moje choroba jméno. Akorát sedím a zírám celou věčnost na internet nebo na televizi a akorát se snažím to už nedělat. A pak lžu, co všechno jsem dělala. Pak mě něco tak nadchne, že mě to nadšení naprosto dostane a já nemůžu spát nebo něco dělat. A všechno mi připadá naprosto skvělý, akorát nemůžu přijít na to, jak mám v tomhle světě fungovat. Kéž bychom žili za feudalismu, aby bylo naše místo neměnný. Ať už jsi byla král nebo sedlák, musela jsi s tím být smířená." / "Díky Meadow byly tlusté bohaté ženy míň tlusté a blbé bohaté děti míň blbé a nemožní bohatí muži míň nemožní. A strašně si přála být na druhé straně: být tlustá a blbá a nemožná a bohatá. Co jí ale vůbec nedocházelo, co jí docházelo ještě míň než fakt, že žádnou restauraci mít nebude, bylo to, že ostatní lidi nebyli ve srovnání s ní nic. Jako by byli sirkou a ona vatrou. Byla poslední kovboj, plná romantiky a neúspěchu. Svět se měnil, a lidé jako ona už v něm neměli místo. Být světlem naděje pro méně důležité lidi může být velmi osamělé." () (méně) (více)