Režie:
Jiří StrachScénář:
Petr HudskýKamera:
Martin ŠecHudba:
Ondřej Gregor BrzobohatýHrají:
Jiří Langmajer, Miroslav Donutil, Michal Dalecký, Zuzana Kajnarová, Lenka Vlasáková, Jan Hájek, Tatiana Dyková, Zuzana Kanócz, Stanislav Majer (více)Série(3) / Epizody(21)
Obsahy(1)
Nález těla krajského politika Karase, kterého vrah zabil v duchu středověkých mučících praktik a tělo pečlivě naaranžoval v podivné scéně, rozpoutá policejní honbu za sadistickým pachatelem. Ten staví vyšetřovacímu týmu do cesty složitou sérii vražd, které svojí krutou obřadností otřásají místním regionem i samotnými kriminalisty. Kořeny složitého případu sahají až k vraždě mladé dívky ze Slovenska, která zemřela podobně záhadným způsobem jako Karas. Případu se tak ujímá tým s dvojicí zdánlivě nesourodých vyšetřovatelů. Jsou jimi kriminalista Michal Remeš (Jiří Langmajer), negativně ovlivněný ne příliš stabilním soukromým životem, a Tamara Berkyová (Zuzana Kanócz), policistka z Bratislavy trpící absencí schopnosti komunikovat se svým okolím bez předpojatosti a předsudků. Na konci sérií vražd, loupeží a naaranžovaných nehod najdou policisté cestu na konec „labyrintu" a uvěří naději na dopadení pachatele. Důležitou pomocí je jim paradoxně také obraz Hieronyma Bosche Poslední soud, kterým se pachatel v provedení svých krutých činů nechává zjevně inspirovat. (Česká televize)
(více)Recenze uživatele stration k tomuto seriálu (10)
Labyrint (2015)
Série 2 (2017) (S02)
No konečně jsem v posledním díle poznal Labyrint! Sice byla opět povinná čtvrt hodinka, kdy jsem se orientoval v kupě postav, ale pak to začalo mít ty pravý obrátky a nakonec z toho vyklubal suverénně nejlepší díl série. Vysvětleno bylo asi vše, ale to nemůžu posoudit, protože v pár věcech jsem se prostě ztratil. Je hrozná škoda, že "Přemyslovská" linka nebyla v seriálu tou hlavní a dostala se do popředí až k závěru, protože to je IMHO to, proč jsou Jirkovy série tak dobré. Škoda zbytečných mafiánů, milostných motivů a různých odboček, které tentokrát zmátly trochu přespříliš a nerozvíjely zajímavější universum tajemna, záhad, spekulací a konspiračních teorií. I tak se ale jednalo o nadprůměrný počin, který asi až po druhém zhlédnutí dostane ten správný smysl (teda doufám). Jinak herci byli vybráni opět na jedničku, lokace také, Ondrova hudba pasovala a kdyby si pan Šec odpustil neustálé přibližovačky kamery, bylo by to pro očíčko příjemnější. Píšu to už poněkolikáté, ale scénář je přece jenom základ. Příště trochu zjednodušit, vystříhat zbytečné postavy, razantně přidat temnoty a tajemna a bude to zase na sto pro. Budu se těšit. ()
Epizoda 1 (2017) (S02E01)
A máme to tady. Těšil jsem se jako prase. Úvodní díl zobrazuje víc paralelních linek, ve kterých jsem se ale jakžtakž orientoval. Kromě zakopaného týpka a prozkoumávání hrobu nějakého středověkého pantáty postrádám zatím onu auru tajemna, která obklopovala první sérii. To se ale určitě změní a zase budu napjatý jak kšandy. Doplnění pátracího týmu o nové tváře je vcelku sympatické, hudba Ondry Brzobohatého je super a kamera na dronu si také užila. Už ať je tu další díl! P.S.: Jiříku, kolik pak se asi vypilo při natáčení toho Jamesona, když je v každé scéně z baru tak pěkně vidět? :-))) ()
Epizoda 2 (2017) (S02E02)
Plusem je rozhodně konečně záporná role Jirky Dvořáka. Jinak je příběh stále těžce zamotaný, ale když si to doma navzájem vysvětlujeme, tak se až tak neztrácím. Atmosféra malilinko zhoustla, na něco tajemnýho pořád čekám, no uvidíme. Škoda, že z hereckého ansáblu vypadl tak brzy Antonín "starej Mattoni" Švehlík. Jinak všechno funguje a očekávám další díl. P.S.: Ta night vision při krádeži prstenů mi vypudila lehčí úsměv na rtu, vono totiž bylo celkem světlo. ()
Epizoda 3 (2017) (S02E03)
Alespoň některé části se začínají projasňovat a pomaličku se v tom zorientovávám. Oldřich Vlach třešnička na dortu. Ovšem nechce se mi věřit, že celá epizodama s klukama, se studní a s jejich hledáním tam byla jen proto, aby dědoušek našel pohnutý šutr. Ten mohl najít třeba na houbách. :-) Templštejn ale jistě skrývá další tajemství... ()
Epizoda 4 (2017) (S02E04)
Vono když je to jenom jednou týdně, tak člověk má těžký problémy se v tom zorientovat. Postav je stále kupa a odboček tolik, že mám fakt co dělat, abych pochopil chování a motivace všech zúčastněných. Začíná se nám ovšem klubat tajemná linka s prsteny, což je hroooozně dobře. Proč ale dcerka jednoho ze zabitých říkala, že prsten si pamatuje, když ho táta nosil, když ležel ve vitríně v muzeu (teda ten prsten)? Třeba je jich víc. No, uvidíme. ()
Epizoda 5 (2017) (S02E05)
Příliš mnoho náhod a zbytečných postav sráží druhý Labyrint téměř do průměru. Tajemná linka s prsteny a řádem, je stále jaksi v pozadí, i když to je to, proč se na to většina lidí dívá a proč byla tak geniální první série. Nemůžu si pomoct, ale scénář je asi nejslabší článek celé série. ()
Epizoda 6 (2017) (S02E06)
Začíná se nám to pomalinku projasňovat. Rozhodně nejlepší díl. Napětí také vzrostlo, postavy se chovají logičtěji a vše spěje do finále. Snad nezklame. ()
Epizoda 7 (2017) (S02E07)
No konečně jsem v posledním díle poznal Labyrint! Sice byla opět povinná čtvrt hodinka, kdy jsem se orientoval v kupě postav, ale pak to začalo mít ty pravý obrátky a nakonec z toho vyklubal suverénně nejlepší díl série. Vysvětleno bylo asi vše, ale to nemůžu posoudit, protože v pár věcech jsem se prostě ztratil. Je hrozná škoda, že "Přemyslovská" linka nebyla v seriálu tou hlavní a dostala se do popředí až k závěru, protože to je IMHO to, proč jsou Jirkovy série tak dobré. Škoda zbytečných mafiánů, milostných motivů a různých odboček, které tentokrát zmátly trochu přespříliš a nerozvíjely zajímavější universum tajemna, záhad, spekulací a konspiračních teorií. I tak se ale jednalo o nadprůměrný počin, který asi až po druhém zhlédnutí dostane ten správný smysl (teda doufám). Jinak herci byli vybráni opět na jedničku, lokace také, Ondrova hudba pasovala a kdyby si pan Šec odpustil neustálé přibližovačky kamery, bylo by to pro očíčko příjemnější. Píšu to už poněkolikáté, ale scénář je přece jenom základ. Příště trochu zjednodušit, vystříhat zbytečné postavy, razantně přidat temnoty a tajemna a bude to zase na sto pro. Budu se těšit. ()
Série 3 (2018) (S03)
La3yrint se Jirkovi povedl. Je vidět, že si tvůrci dali tentokrát se scénářem podstatně více práce, než na druhé sérii. Je neuvěřitelné, že ačkoli jde v podstatě pořád o to samé a schéma je podobné předchozím sériím, divák se ani chvilku nenudí a hltá jednu epizodu za druhou. Herci jsou opět perfektní, potěší hlavně Švehlík ml., Rampepurda a Taclík, u kterého jsem si do konce nebyl jist, jestli hraje hňupa, nebo jestli je geniální :-) Výborná je rovněž hudba Ondry Brzobohatého, která správně brnká na nervy v té pravé chvíli. Co se týká samotného rozuzlení, byl jsem spokojen. By mě zajímalo, kdo tohle všechno odhadl předem. Já teda ne. Poslední díl byl sice lehce překombinovaný a Langoš ťukající v podzemí hradu na zeď pár metrů od prkny zaházených dveří mě dokonce rozesmál, ale já si to už jenom užíval. Jiříku, toč hernajs dál! A toč podobný věci! Děsně Ti to jde! ()
Na Labyrint jsem se děsně těšil. Už předešlé počiny z podobného soudku se mi od známého sympaťáka Jirky Stracha líbily a nebyl důvod si myslet, že tomu bude tentokrát jinak. Přece jenom jsem se lehce ve svém úsudku zmýlil. Nejenom, totiž, že se mi Labyrint líbil, on mě vyloženě nadchnul. Zkusím tedy nastínit okolnosti, které mě vedly k tomu, že jsem po dlouhatánské době pozměnil žebříček mých nejoblíbenějších seriálů a že mé nadšení nebere konce. Za prvé je tady příběh. Ten je perfektně vymyšlený, napsaný a přesně se trefuje do žánru, který se ve zdejších končinách moc nenosí a ke kterému s úctou vzhlížíme momentálně asi nejvíc k severským zemím. Je velice rozvětvený a po divákovi se právem žádá, aby zapojil šedé buňky mozkové a snažil se ve všech motivech, odbočkách a množství hlavních i vedlejších postav zorientovat. Zvláště po týdenní pauze to není vždy jednoduché, a tak s povděkem kvituji připomenutí předchozího děje. Příběh je perfektním spletencem detektivky, mysteriózního thrilleru a moderního noir žánru ve stylu „Dívka, která dělala kde co…“. K tomu trochu odkazuje i Zuzana Kanócz v hlavní ženské roli. Z vyprávění je cítit ponurost, depresivno, ale zároveň i nepřehlédnutelný rozdíl v podání českém a zahraničním. Žádná kopie True Detective nebo Se7en, nýbrž pořád ještě české reálie, prostředí a pokud to tak lze nazvat i české „chování“ postav a jejich nátury. Druhým nesporným kladem je herecké obsazení, na která má pan režisér prostě čuch. Langmajer, který už dávno není ucho v maskáčích je ztělesněné charisma a s, pro mě doteď neznámou, Kanócz tvoří výbornou dvojku, kde funguje jak profesní, tak i osobní stránka jejich vztahu. Výrazně mě potěšil i pan Donutil, který konečně nehraje nějakou karikaturu, ale mrzouta, který se snaží manévrovat v kleštích nadřízených a médií a přitom podporovat svůj vyšetřovací tým. Líbili se mi i Majer, Holub a další. Labyrint je podkreslen perfektní hudbou Ondřeje Brzobohatého, který zraje v jednoho z našich nejlepších skladatelů filmové hudby. Je až neuvěřitelné, že i ve scénách, které sami o sobě nejsou napínavé, cítíte díky jeho hudbě mrazení v zádech, plus Carl Orff - semper vivus. Režie Jiřího Stracha je prostě dokonalá. V celém seriálu snad nebyl moment (až na jeden, který popíšu později), kde bych si řekl, že to pan režisér už trochu přehání, nebo by naopak mohl víc přitlačit na pilu. Jistě, můj zvrácený vkus by nejraději viděl celý seriál jako mládeži nepřístupný, krvavější, temnější a méně politicky korektní, ale to jaksi nejde. Jistota a víra ve vlastní schopnosti je režisérovo obrovské plus a je vidět, že ani na moment nechce pochlebovat a zalíbit se tomu či onomu, je prostě svůj. Atmosféru buduje postupně, aby na konci každého dílu, a o to víc celého seriálu, zhoustla jako mlha u Rákosníčkova rybníku. Podobné pocity napětí u seriálu znám snad jen ze sledování Sherlocka a Dextera. O to víc mě mrzí posledních pět minut Labyrintu (vyjma camea pana režiséra s poněkud delšími vlasy :D), kde dořešení konfliktu Langmajerovy figury s dcerou rozmělňuje doznívající katarzi z odhalení celého příběhu a rozptýlí od závěrečného: “Ty vole, a je konec!“. Co dodat na závěr? Cítím neskutečnou radost, že jsem mohl být těch sedm týdnů zavřený v Labyrintu Pana Režiséra Stracha a nechal se neskutečně strhnout celým seriálem, který mi natolik sedl, že chci další a další Labyrinty. Nekonečně rád se v nich budu ztrácet a hledat cestu ven. Děkuji. () (méně) (více)