Režie:
Yves BoissetKamera:
Jacques LoiseleuxHudba:
Vladimir CosmaHrají:
Jean Carmet, Pierre Tornade, Jean Bouise, Michel Peyrelon, Pascale Roberts, Jean-Pierre Marielle, Isabelle Huppert, Henri Garcin, Victor Lanoux (více)Obsahy(2)
Jako každý rok, Georges Lajoie, jeho žena Ginette a dospívající syn Léon jezdí na prázdniny do kempu v Loulou. Připojí se k nim jejich přátelé Schumacherovi a Colinovi. Dcera Colinových - Brigitte - je mladá atraktivní dívka. Ráda se opaluje „naostro“ a toho si povšimne Georges Lajoie. To vyburcuje jeho touhu a chtíč a jednoho dne jí znásilní a zabije. Uvědomí si hrůzu svého činu a dostane strach. Ukryje její tělo poblíž ubytovny pro arabské dělníky a emigranty... (mutace)
(více)Recenze (15)
Poklidnou prázdninovou idylku přetne v polovině filmu událost, která rázem změní dosavadní pohodu ve strhující drama a dává vyniknout těm nejtemnějším lidským pudům a vášním. Jean Carmet tady působí velmi nesympaticky, to jeho pokrytectví a špatné svědomí lze vyčíst z každého jeho pohybu a pohledu očí. Výborně to zahrál, chlapec. ()
Výborně polodokumentárně natočeno, prostředí jsou krásná 70. léta a nádherná mladičká Isabelle Huppert. Ovšem pointa filmu jako by vypadla z dnešních agitek mladých neomarxistických tvůrců. Hodní poctiví alžířané a francoužští úchylní rasističtí burani. Obávám se, že realita ať už dnešní nebo tehdejší Francie je někde jinde. ()
Dlho som povazoval za najlepsi film Yvesa Boisseta Canicule s Lee Marvinom, a ak ovidno, mylil som sa. Prave toto je najlepsi Yves Boisset. nechyba vrazda, vysetrovanie, do toho este muslimski privandrovalci niekde vo FRrancuzsku. Parada.. najma ked si zobereiem, ze film ma mimoriadne kliudne tempo, napatie narasta len pozvolne. Tempo vsak rozhodne nenudi, dialogy su obycajne - take prevazujuaj v realnom zivote, aj vo filmoch. Jaxom spomenul, divak sa ale nudit nebude, napatie sa pekne pomaly stupnuje, film funguje ako genialny mechanizmus rastu napatia medzi starousadlikmi a privandrovalcami + do toho sa este riesia rasove otazky. Koniec je uplny masaker - depresivny, s vitazstvom nielen rasizmu ale i poktrytectva a ludskej krutosti . 100 % ()
Hodně příjemné překvapení s mimořádně hořkým závěrem, plného pokrytectví, rasové nesnášenlivosti, lidské krutosti a politických či profesních ambicí, kde najednou mizí přátelství a lidskost, ale také právo a spravdelnost. Zústává jen pachuť z nepotrestaných zločinů. S kým tento film nehne, tak pak už patrně vůbec nic. Vynikající výkon podal Carmet, ale také xenofóbní Lanoux či pokrytecký Marielle. Jednoznačně plný počet hvězdiček. ()
Skvělá studie mechanismu iniciace rasových konfliktů, která i přes stáří 38 let nepozbyla nic ze své platnosti, aktuálnosti a naléhavosti. Vždyť v dnešní společnosti můžeme pozorovat naprosto stejné příznaky: Členové majority bojují se svými osobními frustracemi (a nejen těmi sexuálními jako u pana Lajoie), které se snaží mimo jiné zmírnit útokem na minority (frustrace->projekce->agrese); členové minority se kvůli citelné nesnášenlivosti a předsudkům uzavírají do komunit, čímž předsudky ještě zintenzivňují; jakákoli mimořádná událost, která se odehraje v těsné blízkosti členů minority, zaktivizuje nesnášenlivé členy majority k útoku na minoritu jako celek (bez ohledu na to, jestli někdo z jejích členů se na ní skutečně podílel). (SPOILER!): Ve filmu jsou všechny tyto prvky xenofobních a rasistických tendencí ukázány na možná poněkud extrémním případu vraždy mladé dívky, ale přesto je tento případ principiálně modelový. Při vyšetřování vraždy krásné Bridgitte (I. Huppert), kterou má na svědomí nenápadný přítel jejího otce Georges Lajoie (J. Carmet) je od začátku nedůvěřováno policii. Dav má totiž ve všem jasno: Udělali to ti hrozní Arabové od vedle - naprosto vše to dokazuje!!! Pravda je podřízena iracionálním emocím, latentní či explicitní nenávisti a touze zbavit se cizáctví. Co pak brání lynči a dalšímu prohlubování nesnášenlivosti? Název filmu Pan Dupont (nebo Dupont-Lajoie) není tak přiléhavý jako anglický název "The Common Man", protože je to právě ten "obyčejný člověk", který je motorem těchto tendencí. Oportunističtí a pokrytečtí představitelé "elit" (viz Léo Tartaffione v podání J.-P. Mariellea) z tohoto můžou těžit a budovat si kariéru, ale lví podíl viny leží právě na tom dupontovském obyčejném člověku, který nesnáší Araby, cikány, homosexuály (atd.) a vymýšlí si storky o jejich nebezpečnosti, zneužívání sociálních systémů, protěžování či získávání výsad... Dobrý film! ()
Reklama