Režie:
Hal HartleyScénář:
Hal HartleyKamera:
Michael SpillerHudba:
Hal HartleyHrají:
Thomas Jay Ryan, Parker Posey, Kevin Corrigan, Liam Aiken, Nicholas Hope, Christy Carlson Romano, Rachel Miner, Valorie Hubbard, Fay Ann Lee, Toy Connor (více)Obsahy(1)
Simon Grimm je popelář a jeho život je zhruba tak zábavný a naplňující jako jeho zaměstnání. Práce ho moc nezajímá a od svých sousedů sklízí jen opovržlivé pohledy, urážky a slovní výpady. A aby toho neměl na krku málo, musí se v rodinném domě starat ještě o svoji chronicky depresivní, na prášcích závislou matku a o sestru Fay, která se až příliš ráda baví a na celý svět nahlíží především jako na jednu velkou šanci, jak si s kýmkoli užít v posteli. Jinak řečeno Simon Grimm nemá mnoho důvodů ke štěstí. Ale jeden se již brzy objeví, přičemž jeho zvěstovatelem se má stát odnikud se vynořivší egomaniak, uřvanec a povinnou cigaretou a pivem vždy vyzbrojený svérázný salónní intelektuál Henry Fool. Právě tento rádoby spisovatel, který se momentálně nemá kam vrtnout, totiž v Simonovi objeví talent, s nímž by u tohoto chlapíka jen málokdo počítal. Aniž by se to dříve projevovalo, Simon dokáže psát vynikající verše. A s pomocí Henryho a internetu se to zanedlouho dozví celý svět. Spolčení zamlklého a nadaného s výřečným, ale bez talentu však nemůže vydržet věčně. Komediální drama, jež se na festivalu v Cannes dočkalo ocenění pro nejlepší scénář, natočila v roce 1997 hvězda americké nezávislé kinematografie Hal Hartley. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (21)
Film, jenž má dvě roviny, první, ač jí nazvu tou komediální, spíš vyluzuje jemný pousmání než záchvaty smíchu, snad jen kromě mnou oblíbený, kouzelný scény na záchodě po sedmi espressech (která i tak dojatým pousmáním končí). Táhne to šarm Henryho Foola, filosofickýho povaleče připomínajícího Henryho Chinaski, a přestože má náš Henry po většinu filmu v krvi daleko míň promile i literárního talentu než on, často mi Barfly přišel na mysl. Rovina druhá poněkud přitvrdí a zabrnká na drsnější strunu a jako celek tohle nenásilný propojení funguje dobře, stejně jako několik absurdních dějových prvků, co jsou podaný tak lehce a nenuceně, že budí dojem běžných - plus Hollywoodskej konec v nehollywoodským filmu. Stopáž je podle mě ale na rozvláčně plynoucí, leč kvalitní film příliš dlouhá a na hodiny jsem se dívala až moc často. ()
Objavený talent na jednej strane, rozplývajúca sa viera vo vlastné schopnosti na strane druhej. Dobrovoľný odchod z podradného zamestnania, podmienečné prepustenie z väzenia. Agresor v susedstve roznášajúci volebné letáky, vietnamský obchod sledujúci trendy, kňaz, kurátor, vydavateľ, mínus matka, plus dieťa, rozmach internetu, pornografia pre všetkých, romantika prežitkom. Popisujem to len heslovite, nakoľko neviem, čo si mám o príbehu ľudí okolo Henryho Foola myslieť všeobecne. Pekný film, ale asi trochu zjednodušujúci realitu. ()
Příběh kluka, který se potácí na okraji existenční propasti, ale v pravý čas ho zachrání setkání se záhadným cizincem, aneb kterak popelář ke štěstí přišel. Jasně, něco na tenhle způsob už tu stokrát bylo - ne tak docela! Filmy tohoto typu většinou trpí spoustou nešvarů: rejža se snaží stihnout všechno naráz a vznikne mu z toho nesmysl, ve kterém se všichni ztratí, který se snaží působit originálně, ačkoli jen napodobuje, a který se nám snaží vnutit pocit dojetí, i když k pláči je jen mizerný způsob zpracování. Ne tak v případě Henry Foola. Natočit snímek tak plný nenadálých zvratů se značně potrhlým obsahem, který přitom působí, že by se to přece jen mohlo stát, takhle přehledně a pohodově, to je fakt kumšt. A když se ještě ke všemu podaří vyvarovat stereotypů typu moralizování, poučky o smyslu života, trapně šťastný konec pro všechny zúčastněné, to si pak rochním jakbysmet. Spousta lidí asi řekne: "Nuda§" Henry Fool by odpověděl: "De gustibus non disputandum est." ()
Tahle hartleyovka o frustrovaném a životem bitém „garbage manovi“, ze kterého jeho osobní múza (HENRY FOOL) udělá básníka a nakonec i nobelového laureáta, je na autora nadmíru dějová – svou košatou epičností, nadstandardní délkou a někdy až zběsilým střídáním komiky a tragédie působí jako adaptace Johna Irvinga – a rozhodně nepatří k jeho nejsilnějším ani nejtypičtějším filmům. Stále ale nezávislý nadprůměr. ()
Myslíte si, že není možný psát v komentu o "ochlastovi a egomaniakovi" o čistotě? Užijte si další lekci česko-magyarštiny, která vám dá odpověď na všechno. ___ Čistota ducha bývá spojována s odmítáním požitků a zdrženlivým způsobem života, potažmo s naivitou; s tímto přístupem se nemůžu ztotožnit. Je povrchní, paradoxně materialistický a vůbec nezohledňuje skutečnou podstatu čistoty - nikoli askezi (kterou odmítám brát i jako jednu z cest), nýbrž těžce vydobytou čestnost. Která je díky své rozporuplnosti zatraceně sexy, stejně jako Henry Fool. ___ Motiv čestnosti je zde tak všeprostupující, že dosahuje až archetypálních rozměrů a požehnává opravdovostí každou další část hrdinovy cesty (resp. utvrzují sebe navzájem). Možná není náhodou, že hrdina nese jméno "Blázen" stejně jako karta z tarotu (můžete ji pro klid svědomí brát třeba jako ztělesnění memu :) ) vybalancovávající svobodu se sobectvím, moudrost s ješitností a výstřednost s nekonvenčností. HENRY FOOL v sobě podobně snoubí "nespojitelné"; svazuje je uzlíky k páteři křehkého, avšak živoucího tvora, vyplétá jeho kostru a vzlétává spolu s ním nad krajinou plochých, nejsoucích pojmů. A to mám na tomhle filmu ráda. ___ Pozn.: Prozatimní autodiagnóza: perfekcionistický escapismus. :) ()
Reklama