Režie:
Grímur HákonarsonScénář:
Grímur HákonarsonKamera:
Sturla Brandth GrøvlenHudba:
Atli ÖrvarssonHrají:
Sigurður Sigurjónsson, Theódór Júlíusson, Charlotte Bøving, Jón Benónýsson, Gunnar Jónsson, Sveinn Ólafur Gunnarsson, Þorleifur Einarsson (více)VOD (2)
Obsahy(1)
Kiddi pije a rád střílí. Gummi nepije a nestřílí. Zarostlí jsou oba stejně. Kiddi a Gummi jsou bratři, kteří spolu už 40 let nepromluvili ani slovo, a jediné, co oba sdílejí, je láska k ovcím. Jednoho dne Gummi pojme podezření, že Kiddiho výstavní beran je nakažen smrtelnou klusavkou. Nad rodinným plemenem ovcí, životní pýchou obou bratrů, se začnou stahovat mračna. Film citlivě vypodobňuje bratrské pouto, které i po desetiletích vzájemných neshod zůstává silné. Nechybí mu nic, co mají fanoušci islandských filmů rádi: syrové prostředí, ironie a absurdní humor, umně vklíněný do žánru dramatu. (Aerofilms)
(více)Recenze (96)
Lahůdka. Aneb pro ovce cokoliv. Teď vážně. Výborně natočený film, kde je krásně nejen vykresleno drama kolem vybíjení stáda. Film ukazuje i každodennost starosti o ovčí chov. Pro nás toto téma může znít zvláštně, ale je zde dobře vidět, co je pro někoho celoživotní práce. Snímek pak podtrhuje skvělá muzika, většinou jen varhany a klavír, ale to tak nějak k Islandu sedí. ()
Sheep happens. Baranov precítite viacej, ak ste dotknutí odľahlejšími oblasťami Islandu. Citlivý vo vykreslení postáv a ich vzťahov, rafinovaný v dávkovaní informáciami, neustále udržujúci divákovu zvedavosť, často prostredníctvom gést miesto slov. Režijne vynaliezavo zobrazená severská realita ľudí, pre ktorých je neprípustné už len prijať na svoj statok ovcu, vychovanú na geneticky modifikovanom krmive. ()
(50th KVIFF) Společně s Fúsi letošní karlovarské islandské kombo o starých smutných tlouštících. Film o dvou znesvářených bratrech, chovatelích ovcí, kterým jsou kvůli klusavce utracena jejich stáda. Mezní situace je postupně donutí prohodit pár slov a přehodnotit svůj vztah. Ze skandinávských zemích jsem zvyklý spíše na dramedie než na zcela čistá dramata, ale pozor, Berani jsou opravdu hodně vážní a pomalí, humoru je v nich pouze stopové množství. Spíše pocitový než dějový film, který mě naplnil melancholií a smutkem. Doma před obrazovkou počítače bych se asi nudil, na festivalovém plátně jsem se zažral a podlehl. 80 % ()
Islandská nátura se mi opět zaryla hluboko pod kůži. A co je lepší, tak poprvé i v kině, čehož si nesmírně vážím. U Islandu je opět vidět, jak hluboce a těžce je Islandský národ spjatý s přírodou. Berani z ní totiž vychází a nejsou vůbec jednoduchým filmem na sledování, spíš naopak. Ve filmu se moc nemluví, což není na škodu, protože vše ostatní zvládne luxusní kamera a islandská příroda. Když už se ale začne mluvit, je to víceméně hodně věcně. Sem tam se objeví nějaký ten absurdní vtípek, což je vlastně u islandského filmu klasika a na závěr film dokonce vytvoří i nějaké ty pocity, které se pnou a pnou, dokud nenarazí na poetický, ale dost brutální, závěr. Není co víc dodat, tohle je jasná pětihvězda a opět klobouk dolů za výborný filmový zážitek a představení něčeho nového a neobvyklého v našem světě. ()
Dva berani chovaní berany a čtyřicet let se spolu nebaví, dokud je k tomu nedonutí infekce, která napadne jejich sousedící stáda. Poetické drama o bratrech, které těží z minimalistické poetiky, strhující krajiny, výtvarné kamery stoupající hvězdy Sturly Brandtha Grøvlena, úsporných hereckých kreací vousatých osamělců a typické islandské weird exotiky. Dojíždí naopak na snahu o spojení naturalismu / symbolismu v závěru, který vyznívá poněkud otravně didakticky a školácky. Ale jinak s ohledem konkurenci skandinávských uzavřených dramat Berani rozhodně pod reflektory Cannes patří. [Cannes2015] ()
Trochu jsem u toho usínal, ale jako drama o dvou znepřátelených bratrech docela fajn. Islandská příroda je nádherná a nejlepší bylo, jak ho vezl do špitálu v lopatě od bagru. ()
U mě to bude tím, že miluji zvířata a nečetla jsem obsah, nic jiného v tom nehledejte. Natočené velmi dobře a já vím, že to bylo jen jako.........ale stejně.......... ()
„Život ovce je závislý od pastevce, jeho těžké práce a vytrvalosti. Pokud je ovce šťastná, slunce hřeje a všemu žehná. Pokud je ovce nešťastná, je noc temná a zrádná.“ A tenhle proslov je pro film fatálnější, než se může na první pohled zdát…Nemluvit spolu více než 40 let, to úplně nesvědčí o vřelém a láskyplném bratrském vztahu. A Gummi na tom neplánuje nic měnit, tím spíš, když se jeho bratr Kiddi rád napije, ustele si venku na sněhu a mrazu, nebo si jde večer procvičit střelbu, to, aby člověk chodil radši spávat do sklepa. A za sourozencem posílal raději jen psaníčka prostřednictvím psího pošťáka. Dokážou však bratři kvůli sdílené tragédii najít společnou řeč? Poněkud odtažité islandské drama, které mě však pomalu, postupně dokázalo vtáhnout do sebe. A já si u toho navíc užíval ještě krásný vizuál, pár černohumorných míst (vede nabírání ožralce buldozerem) a minimalistické herectví hlavních představitelů. To jsem ovšem ještě netušil, jak moc mě k mému překvapení emocionálně sejme závěr, který kvalitu filmu ještě zvedá. Dávám solidní 4*. ()
Ovco-sociálne drama riešiac nielen holú existenciu chovateľov, ktorí sa musia vysporiadať so zákernou chorobou oviec, ale najmä niekoľko desaťročí pretrvávajúci konfliktný vzťah medzi dvojicou súrodencov, ktorí sú napriek všetkému na sebe závislí. Verím, že niekomu tento snímok sadne, no na mňa akoby pôsobil príliš "obyčajne", a až na záverečnú desať minútovku bez vyvolania minimálnych emócií. "Rams" pôsobí veľmi reálne, a keď k tomu prirátam nekompromisne "ostrú" prírodu, musím sa zamyslieť či život statkárov na Islande v porovnaní s tými našimi predsa len nie je náročnejší (uvažujem - strieľam do vetra). ()
Přímočarný neukecaný film. Takový, jaké se mi líbí. ()
Dvojica mlčanlivých bratov vám bude spočiatku pripadať, že toho majú s baranmi mnoho spoločného. Príbeh o odcudzení a uzmierení má čo povedať, navyše prostredie i okolnosti za akých k tomu dôjde sú pomerne originálne. Vo filme sa zbytočne nevykecáva, prevláda čierny humor, ale mohlo ho byť viac. Veľmi podarená bola scéna kde Gummi zmrznutého a spitého Kiddiho nabral na radlicu a vysypal ho až pred nemocnicou i s hromadou snehu. Výborný záver a dosť ma zaujal Kiddov pes. Najlepší poštár na svete...80%. ()
Tichý vizuální pocit-art. Prostě intimní sever, no. Ale já k tomu naznačování radši trochu víc děje. ()
Život těch nejsevernějších Seveřanů.. ()
Zde se člověk poučí, že severská komedie je oxymoron a vskutečnosti se jedná o drama s pár mírně usměvnými momenty. Ne že bych se vyloženě nudil, ale dané téma by si klidně vystačilo s kraší stopáží. Z letošních dvou karlovarských Islandů Fúsi jasně lepší. ()
Drsný, osobitý, jednoduchý příběh, který dojímá svou prostotou a upřímností. ()
Velice kvalitně zvládnutý snímek, který si svůj žánr vzal opravdu k srdci. Hlavní herecká dvojice je velmi příjemným zpestřením a spolu se svými berany dokáží zaujmout. Příběh odehrávající se pouze mezi sousedícími chatrčemi je též zajímavý, ale chybí mu spád či více zvratů a překvapení. Vložením několika opravdu vtipných a upřímných scén Berani dostali opět menší náboj, ale absence výraznější hudby či většího elánu filmu ublížila. [65%] | 50th KVIFF ()
O ľudskej tvrdohlavosti, zaťatosti, ale aj o vzájomnej potrebe a bratskej láske. Veľmi krásna kamera a príroda, ale dráma taká nemastná neslaná. Spor medzi bratmi sa mi zdal slabo vykreslený, povrchný a nezaujímavo spracovaný. Tiež tu chýbalo viac konfliktných situácii na oživenie chvíľkovej nudy. Väčšinu scén tvoria len ovce, baran, obaja bratia, svetre a zábery na hory - to sa mi ale zdalo trochu málo. Spolu dohromady ma to preto po pocitovej stránke zasiahlo len priemerne. Na druhú stranu ale aspoň záver tu bol dobrý, taký príjemne poetický. 60/100 ()
I po čtyřiceti letech lze konečně zjistit, koho že já na tom světě vlastně mám. Žijí vedle sebe, v žilách jim koluje stejná krev ale nikdo pro ně není vzdálenější než ten druhý. Patří tam a nikam jinam. Do údolí pod majestátními horami. Zůstávají a za všech okolností bojují. Každý po svém i společnými silami. Nádherně poklidné drama s humorem, ke kterému je potřeba spousta tekutin, ale také velmi silným závěrem, který podtrhuje vynikající režii. [Filmový Klub Citadela-Litvínov] ()
Mrazivá, severská balada o tom, že nejtvrdohlavější zvíře na světě není rozhodně beran, i když se to možná na první pohled zdá. Stačí vrozená, mužská ješitnost a pak se nelze divit tomu, že bobříka mlčení lze hrát i několik desítek let. Ve vlastní rodině, vlastně jen pár metrů od sebe, se stejnou životní drogou a stejně to nefunguje...Moc hezká, někdy až absurdní ukázka toho, kam až to někdy může zajít, když se dva bratři šprajcnou a ani jeden nedokáže ustoupit. ()
Jediné, čo dokážem k tomuto filmu povedať je, že choďte sa naň pozrieť, kým ho premietajú v kine. "Hrútar" nie je len dobrou drámou, ale je to podľa mňa aj absolútne dych berúci film, ktorý na správnych miestach vie všetko odľahčiť výborným humorom. Máme tu dvoch hrdinov, ktorých jednanie je pochopiteľné a musia sa vyrovnávať s tragédiou, ktorá postihne celé ich ovčie stádo. Navyše s dlhoročnou históriou a rodokmeňom. Ale súčasne je tam ešte aj bratská rivalita, ktorá bude musieť nakoniec skončiť. Pre dobro oboch. A jediné čo k tomu stačí je spoločný cieľ. Nechcem veľa vypisovať. Proste sa na to choďte pozrieť. Tento film je vynikajúci. Silný, strhujúci, výborne natočený, veľmi dobre napísaný... proste na to choďte. Neoľutujete. Hodnotenie: A ()
Reklama