Režie:
Rainer Werner FassbinderScénář:
Rainer Werner FassbinderKamera:
Dietrich LohmannHudba:
Peer RabenHrají:
Ulli Lommel, Ingrid Caven, Peter Berling, Thomas Hill, Hanna Schygulla, Rainer Werner Fassbinder, Kurt Raab, Hans Hirschmüller, Irm Hermann, Katrin Schaake (více)Obsahy(1)
Hlavními hrdiny neobvyklého gangsterského příběhu jsou bývalý pasák Franz, jeho přítelkyně Joanna a Bruno, se kterým se Franz seznámí během lanaření vhodných kanditátů - zločinců pro mocný německý syndikát. Franz spolupráci se syndikátem odmítá, protože raději pracuje sám na sebe, dává přednost svobodě a volnosti. Nezláká jej ani vidina snadné práce a pravidelného příjmu. Později se vrací zpět do Mnichova ke své přítelkyni Joanně, kde jej jednoho dne Bruno vyhledá. Franz a Bruno se spřátelí, ale když Bruno začne laškovat s Joannou, dochází k určitému napětí ve vztazích. Přesto trojice společně začne spřádat plány na vyloupení banky... (lena60)
(více)Recenze (17)
Úvod. Nepomenovaný a nenásytný syndikát zločinu láka nevyberavým a násilným spôsobom vytypovaných zločincov do svojich radov. Franz napriek mučeniu odmieta. Neskôr pasáka Franza vyhľadá Bruno. Zoznámili sa na úvodnom "konkurze do korporácie". Bruno sa ukáže ako brutálny násilník a nájomný vrah. Napriek tomu spolu, v trojici s Franzovou milenkou a zároveň prostitútkou Johanou, zosnovajú lúpežné prepadnutie banky. Syndikát však nedá pokoj. Chladne a ultravážne sa tváriace tváre predstaviteľov, rovnako emočne studeno odriekané strohé vety, divadelná strnulosť nehybnosť postáv, z času na čas prechádzajúca do nečakanej akcie. Minimálne kulisy, dej ohlodaný na kosť. To všetko dohromady a vznikol netradičný, no skvostnou cynickou atmosférou nabitý, celovečerný režijný debut jednej z najväčších postáv nemeckej kinematografie. Poznámka: Bezprostredne po skončení filmu som chcel dať štyri hviezdičky, no niektoré zážitky je potrebné nechať odležať, podobne ako divinu. Až po čase sa zistí, o akú výnimočnú filmovú chuť v skutočnosti ide. Vysoko odporúčam všetkým priaznivcom filmovej alternatívy a netradičných zážitkov, nesústreďujúcich sa primárne na dej. ()
Myslím, že Jean-Luc G. by měl Rainera Wernera F. žalovat za plagiátorství. — Fassbinder zvládl vtěsnat celoživotní režisérskou dráhu do pouhých třinácti let, takže bavíme-li se o jeho raném období, jsou to vlastně jen první dva roky. Předtím, než se zformoval jeho osobitý styl (zhruba v době vzniku Obchodníka se zeleninou, když objevil Sirkova melodramata), jsou jeho filmy přímým pokračováním francouzské nové vlny. Nikde to asi není vidět tak jasně jako v jeho debutu Láska je chladnější než smrt, gangsterce, která ovšem víc než ty původní americké používá jako vzor francouzské šedesátkové filmy. Bruno (Ulli Lommel) jako by z oka vypadl Alainu Delonovi v Melvillově Samurajovi, styl (a do jisté míry i příběh) jednoznačně kopíruje Godarda (U konce s dechem, Banda pro sebe), další režisérovy vzory jsou zmíněny v úvodních titulcích, nebo přímo ve scénáři (zavražděná servírka se jmenuje Erika Rohmerová). Kamera je až na občasné godardovské jízdy statická, ale Fassbinder skvěle využívá širokoúhlého formátu a jeden z jeho trademarků – pečlivě komponované záběry – je přítomen v každé scéně. Příběh je navíc o něco přímočařejší a lépe uchopitelný než v některých jeho dalších raných dílech. — Sympatické, krátké a svěží, i když na francouzských vzorech těžce závislé zahájení kariéry režiséra, který ze sebe bude následující dekádu chrlit jeden vynikající film za druhým a stane se synonymem německé nové vlny. ()
Svoj dlhometrážny debut Rainer Werner Fassbinder v úvode venuje trojici významných predstaviteľov nouvelle vague - Claudovi Chabrolovi, Ericovi Rohmerovi a Jean-Marie Straubovi. I keď toto venovanie nie je nijak zavádzajúcim, Liebe ist kälter als der Tod skôr pripomenie, ako tu už mnohí spomenuli, dobovú tvorbu Jeana-Luca Godarda, predovšetkým jeho geniálne entrée A Bout de souffle (na ktoré odkazuje scénou vraždy policajta). Fassbinderov film nie je tak ucelený, no rovnako disponuje na vek režiséra prekvapivou vyspelosťou a schopnosťou formulovať jasnú tézu. Oba filmy predostierajú radikálny pohľad na žáner gangsterky, vzťah muža a ženy, a globalizované/kozmopolitné európske metropoly (Američania v Paríži, Afroameričan v Mníchove). Definujúcim článkom sa stáva názov - Godardov film je hektická existencionálna štúdia, ochromujúci príliv novátorstva zahalený francúzskym šarmom, Fassbinderov naproti tomu chladné minimalistické spoločenské zhodnotenie, ktoré je výstižné tým, že sa hĺbku ani nepokúša predstierať. Je preto jeho antitézou - kde Godard vraví „žite nebezpečne až do konca“, Fassbinder hovorí o vyprázdnenej povrchnej existencii uznávajúcej len dve hodnoty - sex a smrť. Jeho hrdinovia sa hrajú na gangstrov a nosia nepreniknuteľné ľudské masky bez výrazu. Milujú sa, vraždia a zomierajú v dlhých bezstrihových scénach so statickou či pohyblivou kamerou, s hudbou i bez, len v odtieňoch šedej, rúcaní konvencií a hraní postmoderných hier. Nemajú emócie, morálku ani cieľ, a vo filme proti nim nejestvuje protiklad. Temná groteskná predzvesť generácie X, záverečná etapa „mužnej“ generácie W (do ktorej patril aj Fassbinder a mimo iného to potvrdzuje jeho neskoršia brada a fúzy, čo s filmom nesúvisí, ale vzťahuje sa k jeho tvorbe vo všeobecnosti). V nasledujúcej snímke Katzelmacher, ktorá tematizuje rasovú neznášanlivosť, medziľudské vzťahy a po prvý raz v režisérovej filmografii i otázku homosexuality, zachádza v prísnej metodike a odstupe ešte omnoho ďalej. Mimochodom, film voľne nadväzuje na krátkometrážny Das Kleine Chaos. 85% ()
Fassbinderův vstup do celovečerního filmového světa svou originalitou a smělým nekonvenčním přístupem předznamenává celý zbytek autorovy práce. Srovnání s Godarem je v lecčems na místě. I když Fassbinder přirozeně na něj navázal v místě, kde byl v druhé polovině 60. let, sám Godard debutoval s filmem, v němž naopak rychlý svěží střih a stopování vnitřního života postav skrze jejich typicky godarovsky víceznačně, na první pohled místy banální a zároveň tajemné dialogy patřily k hlavním zdrojů jeho úspěchu. Ve Fassbinderově prvotině ve zkamenělých tvářích hlavního tria postav nevyčte to, co se odehrává v jejich nitru, ani nejlepší psychoanalytik. Zbývá tak jen sledovat dlouhé záběry kamery, hru kontrastů černé a bílé a gangsterský příběh "o přátelství, lásce a zradě". A ono to bohatě stačí. Krátké doplňující info: http://www.youtube.com/watch?v=RLQwe1LcvsI ()
Taká umelecká kriminálka, pripomínajúca Godarda. Mnohé čiernobiele zábery sú oku lahodiace, ale mám vlastne pocit, že sa tu o nič iné ani moc nedbá. Postavy v rôznych polohách, na rôznych miestach, vykonávajúce rôzne činnosti - podobné veci zdôrazňujú úlohu kamery a strihu, ktoré si prišli na svoje, príbeh je však tým pádom výrazný menej. Občas som sa kvôli večne statickým záberom proste nedokázal nenudiť. Počas niektorých scén rozhovoru som si dokonca nebol istý, ktorá z osôb na scéne rozpráva a ktorá počúva, pretože sa na seba pritom nepozerali, nenakláňali sa k sebe, miestami mi jednoducho pripadali ako sochy. Škoda tej neprirodzenosti, obrazu na úkor všetkého ostatného, no možno to nesvedčí len tomuto konkrétnemu žánru. ()
Galerie (44)
Photo © Antiteater-X-Film
![Liebe ist kälter als der Tod - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/159/693/159693968_6cd486.jpg)
Zajímavosti (7)
- Německá darkwave skupina Love Is Colder Than Death převzala svůj název právě z Fassbinderova snímku. (ČSFD)
- Film je věnován trojici francouzských režisérů Nové vlny Chabrolovi, Rohmerovi a Straubovi. Linio a Cuncho mají odkazovat k hrdinům filmu Kulka pro generála (1966) italského režiséra Damiana Damianiho. Správná jména postav jsou Gringo a Chuncho. (ČSFD)
- Podle Fassbinderova vyprávění dala základní vklad do filmu Hanna Axmannová von Rezzori, výtvarnice filmů Volkera Schlöndorffa. Fassbinder a Peer Raben, skladatel hudby k Fassbinderovým filmům, za ní osobně zašli a ona jim věnovala 10 000 marek. Negativ filmu se však zničil, a tak za ní museli znovu a Rezzori opět ochotně poskytla peníze, tentokrát 5000 marek. (ČSFD)
Reklama