Režie:
Iveta GrófováKamera:
Denisa BuranováHudba:
Matej HlaváčHrají:
Vanessa Szamuhelová, Matúš Bačišin, Katarína Kamencová, Johanna Tesařová, Zoltán Schneider, Agi Gubíková, Martina SľukováObsahy(1)
Pátá loď je příběhem dětského dobrodružství, svět dospělých viděný dětským pohledem, tedy i s tím, co dospělí nevidí. Film vypráví příběh dětí, které se bezpečněji než doma cítí na ulici, kde hledají záchranné čluny mezi pohádkou a drsnou realitou. Takovým dítětem je i Jarka. Je jí deset a má mámu, která nechce být mámou. Jarka je stále sama, zoufale hledá lásku a nachází ji náhodou, když se rozhodne nahradit matku dvěma batolatům, s kterými se ukryje v opuštěné zahradní chatce. Spolu s chlapcem Kristiánem si takto vytvoří dětskou rodinu, dobře ukrytou před očima dospělých. Svůj svět v zahradě, který si na chvíli dokázali vytvořit, a pouto, které mezi nimi vzniklo, si odnášejí do života jako cosi tajemně čistého a trvalého. (Cinemart)
(více)Videa (1)
Recenze (86)
Artovka, ktorá na mňa prvú polovicu pôsobila otravne. Tlačilo sa na pílu, "herci" pôsobili dosť amatérsky. Poznajúc festivalovú tvorbu z iných štátov Piata loď zaostávala na tomto nízkorozpočtovom fóre. Avšak hlavná predstaviteľka a to dokonca v jej veku od začiatku vyčnievala a druhá polovica je už najmä o nej (a jej kamarátovi) a teda najmä jej zásluhou je záver filmu vydarený. Koniec dobrý, všetko dobré. Pozn.: Rozmýšľam či bolo nutné príbeh situovať do Bratislavy. Hodil by sa skôr do menšieho slovenského mesta. ()
Vizuální nádhera, která v našich vodách nebyla dlouhé roky. Úchvatný začátek, až snová kamera a hudební podklad rozkresluje v divákovi meditaci - zejména záběry ve vodě s dotykem Lily Lane od Fliegaufa. Pro Vanessu Szamuhelovou vysvítá nová naděje v naší kinematografii. Velká škoda druhé poloviny, kde rapidně ustupuje vizuální detaily a snový dotek. [Aff, 2017] ()
Problém značnej časti novodobých slovenských filmov je, že hlavný dej je nevýrazný, alebo vlastne skoro žiadny. Filmy pôsobia potom ako zlátaniny o ničom. Strčiť tam malé deti a nejaký potenciál, ktorý sa aj tak nevyužije nestačí. Opäť a zase za asistencie českých hercov. Bez nich už nedokážeme asi natočiť ani celovečerný film. Smutné a za 2*. ()
Před pěti lety jsem na Lfš zhlédl jiné slovenské sociální úmělecké drama: Nina. V komentářích totohto filmu uživatel Autogram vtipně napsal, že úmělecký film se pozná i tak, že hlavní hrdina hodně čumí, chodí, běhá, cestuje, v tomto případě i plává.:D To samé by skoro šlo napsat i tady.:D Dokud se tedy hlavní hrdinka neodhodlá a neukradne dvě miminka, o které se pak začne se svým dalším malým kamarádem starat. Ale ani to nevykřeše tolik akce. Určitě je tady pěkná hra s kamerou, občas i s celkovou atmosférou všedního nudného života a opuštěného domova bez lásky, s nevšímavou matkou a nemocnou babičkou, kdy se děcko může cítit opuštěné a nenaplněné. Úplně tomu dokážu rozumět. Téma bylo určitě dobré, ta reálná hra na rodinnu ve druhé půlce je taky zajímavá, ale úplně jsem si tu útržkovitost a chladnost filmu a nenaplněného života (i přes pochopení) taky stoprocentně neužil. Nebo jsem prostě jen nebyl na LFŠ. Nebo prostě jen nejsem takovej inťoš. Ale to není moc pravděpodobný. ()
Dej je minimálny, zápletka sa rozvinie až v polovici stopáže. Film je umelecký, celý čas sa sústredí na hru s kamerou a malé deti vedú dospelácke dialógy. A scenár? Navzdory faktu, že to je podľa skutočnej udalosti, som mu neveril a strašne som sa nudil. Casting zlyhal, pretože všetky postavy veľa sympatií nepobrali. Ale hlavní protagonisti sa snažili, ako mohli. Možno by bolo múdre konečne natočiť slovenský film nabitý radosťou a pozitívnym dejom, aj keby bol od A do Z vymyslený. ()
Galerie (27)
Zajímavosti (4)
- Jen do užšího finále na hlavní dětskou roli se dostalo rovných 100 děvčat. Castingu věnovala režisérka Iveta Grófová mimořádnou pozornost. Představitelku Jarky nakonec objevila v sousední ulici. (klukluka)
- Film vznikl podle sedm let staré knihy „Pádá loď“ od Moniky Kompaníkové, která se zase inspirovala skutečnou událostí, kdy děvčátko v Čechách ukradlo kočárek s miminkem a hrálo si na maminku. [Zdroj: časopis Cinema 05/2017] (ČSFD)
- Film bol v slovenských kinách uvedený s výtvarným experimentom, animovaným denníkom a dokumentom 39 týždňov, 6 dní. Ten natočili Joanna Kożuch a Boris Šíma. (Hamaradža)
Reklama