Režie:
Werner HerzogScénář:
Werner HerzogKamera:
Thomas MauchHudba:
Popol VuhHrají:
Klaus Kinski, Helena Rojo, Del Negro, Ruy Guerra, Peter Berling, Cecilia Rivera, Daniel Ades, Edward Roland, Armando Polanah, Alejandro Repullés (více)Obsahy(1)
Snímek Wernera Herzoga AGUIRRE, HNĚV BOŽÍ vypráví příběh expedice konkvistadora Gonzala Pizarra, který v letech 1560-61 vedl hrstku mužů do peruánského deštného pralesa, přitahován příběhy o zmizelém městě. Když ho přepadnou obavy, že je jeho výprava bláznovstvím, vybere malou skupinu, která se má vydat po řece a strávit týden bádáním. Prohlásí, že pokud nic nenajdou, expedice bude ukončena. Tato menší skupina je vedena aristokratem Donem Pedrem de Ursua a jeho zástupcem, Lopem de Aguirre (Klaus Kinski). Průzkumníci, kteří plují na vorech, jsou vystaveni útokům nepřátelských domorodců, nemocem, hladovění a zrádným vodám. Posedlý chamtivostí a šílený touhou po moci se Aguirre chopí velení a zabije každého, kdo se mu postaví. Příroda a Aguirreova neochvějná žízeň po slávě z něj nakonec učiní šílence, který velí jen voru plnému mrtvol a povykujících opic. (Cinemax)
(více)Recenze (227)
Pro mě o dost slabší než navazující Fitzcerraldo, i když řeší stejné téma a také pokládá základní otázky: Co vše je člověk schopen obětovat pro sen? Jaká je cena lidského života, objevů, poznání? Co vše může způsobit špatné rozhodnutí? Kdo je vlastně v právu? Film je takřka bez děje, sledujeme skupinu už snad ani nedoufajících zoufalců, strach, bezvýchodnost, bláhové snění ale i sílu člověka a vzpoury. Melancholické klidné záběry krajiny kontrastují s osudem hlavních hrdinů, sny člověka s realitou, mystičnost, pověry a kultovní rituály divochů se snahou šířit křesťanství. Tím, že i v nouzi musí hrstce ztroskotanců vládnout král, nám Herzog ukazuje, že naše společnost bez vlády nic nesvede, i když je ta vláda jakkoli špatná… Vše podtrhuje drsný závěr. ()
(A když řeknu, ptáci začnou padat ze stromů a země se začne chvět). Ano, Apokalypsa je zvrácenější, psychopatičtější, krvavější, depresivnější und so podobně. Hněv boží objímá určitá něha, vtip a sebeparodie. A krev jasnější než extra velká jahoda z odporného jogurtu německé provenience. Abych to shrnul. Herzog z nás dělá tak trochu blbce, ale mně je to sympatické. Vlastně jsem si tento film zamilovala a u všeho, co jen vybočovalo z (buranského) historického spektáklu, poskakovala radostí na sedačce (a zdaleka to nebyla jen loď na stromě, hlava, šíp etc.). Ale abych to spolkla Herzogovi i s navijákem, tak teda nee. Příjemné zakončení projektu 100, pro mě nejlepšího z dosavadních ročníků. ()
Sledovat tento film se rovná opravdu hněvu Boha. Nejedná se o nudu, ale o naprostou absenci jakéhokoliv zajímavého děje. Na začátku se dozvíme, že se putuje za El Dorádem, 40 minut se dřepí na břehu (navíc film obsahuje minimum mluveného slova) a pak se až do konce pluje po řece. Jediným plusem je démoničnost Klause Kinskiho. Zdejší supererlativy chvály nechápu. ()
Je neuvěřitelné, že tento film má skoro 40 let. Ikdyž se odehrává v tropech, je chladný, ne-li mrazivý. Klaus Kinski zahrál skěle, snad až ďábelsky. Bez něj by to byla jen hodinu a půl trvající pouť na voru po tropické řece, za občasného průletu domorodého šípu a výstřelu z muškety nebo děla. Zcela nenápadné hudby si dlouho nevšimnete, ale je vlézavá, dotváří skvěle náladu filmu. ()
Vskutku obohacující film. ()
Těžký, artový, zlegendarizovaný film, který s divákem komunikuje prostřednictvím dlouhých obrazů, hypnotické hudby a Klause Kinskeho. Paradoxně film postrádá nějaké silnější momenty, v jakém duchu začíná, v takovém plyne i končí. Zajímavé scény: loď na stromě (+), hlava počítající do desíti (-). ()
Zoberme si už len samotného Kinského. Určite to je vo všeobecnosti famózny a charizmatický zjav, ale v tejto podobe, s prilbou a dlhými vlasmi (nota bene "správne" španielsky blonďatými!) na mňa príliš nezapôsobil. Film v závere rezignuje na aspoň rámcové držanie sa skutočných historických udalostí - čo aj trochu chápem, pretože opak by jednak dramaticky nafúkol rozpočet a psychicky dorazil údajne už beztak nahlodaných hercov, jednak by neumožnil podať tu onen psycho záver s otvoreným, ale v podstate úplne zrejmým koncom - a celý čas nie je ani príliš epický. Oboje však o to viac zaťažuje skutočne nafilmovaný materiál očakávaniami. A tie boli v mojom prípade veľmi sklamané. Postavy sú tu všetky do jednej nevýrazné, nevyvolávajú emócie, či už ide o obete (Ursúa a jeho Geliebte), o chtiac-nechtiac komické figúry ako pupkatý Kaiser von El Dorado alebo o samotného Kinskeho, ktorý s námesačným výrazom sem tam naznačí pomáhačovi niečo o zhrdzavenom kanóne, pobehuje po plti alebo utešuje dcérenku. Väčšina postáv je jednoducho štatistami a aj tie dôležitejšie alebo "bizardnejšie" (černoch, tlmočník) nemajú dostatočne vykreslenú psychológiu. Ak samozrejme odhliadneme od záverečného cvokárskeho naháňania opičiek, ktoré naznačuje, že u Kinského vlastne ani žiadnu racionalitu hľadať nemáme. Koľkokrát nám vlastne vo filme bolo pripomenuté, že motiváciou väčšiny postáv je onen prekliaty žltý kov? Čakal som drsný, ale nie príliš moralistný obraz z dôb conquisty, ktorý ma naplní hrôzou a znechutením z nášho druhu, dostal som len chabý odkaz na perverzné myslenie politickej hlavy Herzogovej a Kinského domoviny v r. 1933-1945. Pôvodne som sa dusil netrpezlivosťou pri úvodných, trochu zdĺhavých záberoch na hory a rozbúrenú rieku, to som ale netušil, že tieto žánrové obrázky spolu s melancholickou, ale pôvabnou tváričkou Cecilie Rivery (= Aguirrova dcéra) budú tým najväčším zážitkom, ktorý si z filmu odnesiem. (Pokiaľ ide o tú vizualizáciu prírody, poráža Aguirre, den Zorn Gottes inak porovnateľné, o tri desaťročia mladšie Valhalla Rising). ()
Tak mám pocit, že si tady někdo chtěl zahrát na Apokalypsu (já vím že byla natočená až po tomhle) ale narozdíl od Coppoly tomu chyběla ta „gigantičnost“ a pocit, že se děje něco opravdu velkého. Jen jsem se mírně nudil. - 60 % ()
Tomu sa povie za málo peňazí veľa muziky. A práve tá stojí popri Kinského vizáži za úspechom tohto filmu. Skúste si pozrieť kúsok bez zvuku a uvidíte sami.. ()
Semtam zatoužím po dobrodružství a tento snímek mi ukázal, že mám vcelku tradiční představy, když hledám silný epický příběh s bohatou výpravou, kde zachránce světa a nepřítel bezpráví je ušlechtilý rek, jehož boj má všechny ty antikou nastolené kolize-peripetie-katarze a kde dobro nakonec nad zlem zvítězí, i když někdy za cenu velkých obětí. V tomto případě se jednalo spíše o příběh jednoho šílenství, kde Klaus Kinski určitě stojí za pochvalu, ale mě leze svými slizkými záporáky už od dob Vinnetoua pěkně na nervy, a kde ostatní jsou jako loutky a ještě k tomu ani ne jeho, ale režiséra a kameramana. Tak zatímco jsem marně čekala na hudbu, co by mě povznášela k výšinám jako ta z Misie, přišlo alespoň pár zajímavých obrazů, mezi nimiž vyniká ten poslední. ()
První seznámení s Herzogovou tvorbou neproběhlo zrovna dobře (myslím tím, že dvakrát nadšený jsem z toho zrovna nebyl). Klaus Kinski hrající si na boha, ztracen i se svými věrnými kdesi v pralese, hledajíc Eldorádo. Zni to docela slibně, ale opak je pravdou. Za celou tu dobu, tam prostě nikdo neprojevil žádný emoční záchvěv. Asi to mělo vypadat, že jsou všichni úplně bezradní, na pokraji sil, ztraceni, umírají, ale proboha snad se někdo mohl aspoň párkrát zamračit, usmát, cokoliv. Místo toho mají po celou dobu ve tváři pořád stejný výraz nepřítomnosti. Zpočátku jsem si několikrát řekl "jo, už se začne něco dít", ale Herzog jen něco naznačil a nic, potenciálně zajímavá situace se mohla stát zajímavou, jenže všechno skončilo ještě dřív, než se to mohlo více vyhrotit. A ke konci jsem měl naopak občas pocit, že z dobrodružného dramatu se stává hodně béčková akce, která tam vůbec neměla co dělat. Celé to nezachrání ani pohled na mi nesympatického Klause Kinskiho. Na druhou stranu je tu však výprava do džungle s číhajícími indiány, určitá atmosferičnost (hlavně konec a začátek) a nenudnost (i když její sestra se občas dožadovala mé pozornosti).... Když si to shreneme - naprosté neherectví (ve škaredých kostýmech) a pomalá nedějovsot (je to vlastně autentické?) se tu mísí s vcelku zajímavý a výpravným dobrodružnem, s béčkovými prvky. Nic převratného, myslím, že dobrá pověst předchází tento ne moc dobrý film.... A otázka na konec - odkdy Španělé mluví německy? ()
Zcela jinak natočený snímek, zaplaven brutalitou pomateného Aguirra, který žene skupinu přívrženců na chatrném voru vstříc Eldorádu. Rozhodně zajímavá podívaná, zejména projev církve tu stojí za povšimnutí. Solidní cesta opravdového magora do záhuby. ()
Zaujalo mě charisma Klausa Kinského,příroda a samozřejmě postupné ničení členů expedice.Ale nemohl jsem překousnout ten originální dabing-z němčiny se mi dělá fakt zle. ()
"Toto je Bible svatá ... a přinese světlo do Vašeho temného světa... Vy zabedněnci " :-P ()
Epická výprava do nitra Jižní Ameriky i lidské psychiky. Ten film má takovou zvláštní atmosféru, působící jakoby omamně, až psychedelicky. V kombinaci se zvláštní kontrastem německého jazyka a tropické džungle, spolu s všudypřítomným napětím z indiánů skrývajících se lépe než celý Vietkong a samozřejmě také s hypnotizující hlavou Klause Kinského (ještě navíc s úžasně archaickou čepicí na hlavě) to dokáže spolehlivě odpálit většinu vašich nervových buněk, až jenom přiblble čumíte a snažíte se vnímat. Není to pro každého, a není to lehké pokoukání, ale stojí to za to. ()
Dobry namet, Kinsky je desive presvedcivy, ale jinak becko - az me prekvapuje to hodnoceni tady. Myslim, ze lidi se nechavaji trochu strhnout znamym jmenem rezisera, jako by bylo intelektualni ocenovat jeho filmy. ()
Dobrý Klaus Kinski, soundtrack a závěr, ale upřímně místy jsem se nudil. ()
Pro mě celkem náročná podívaná, která navzdory skvělému námětu místy i nudí. Klady představuje pěkná krajina a herecký výkon "ďábla" Klause Kinskiho, ale více než 45 % tomuto filmu dát nemohu. ()
Krátký, pomalý a epický historický dobrodružný film o skupince španělských dobyvatelů, kteří se vydali hledat bájné El Dorado oplývající zlatem, místo toho ovšem našli jen hlad a smrt pod vedením šíleného samozvaného velitele s posedlýma modrýma očima a silnými rty. Vánoce 1560 byly pro španělské dobyvatele v Peru náročné, jelikož, a protože se jich několik desítek táhlo tropickou džunglí v Peru společně se stovkou domorodých inckých otroků. Všude okolo nich je bahno, horské cestičky jsou úzké a oni musí tahat těžká děla. Na Silvestra nařídí velitel Gonzales Pizzaro, aby skupina 40 mužů postavila vory a prozkoumala řeku, a pokud se nevrátí do týdne, tak jsou považováni za ztracené. Velitelem této výpravy je ustanoven don Pedro de Ursúa, jeho zástupce je don Lipe de Aguirre, španělskou královskou korunu má zastupovat tlustý šlechtic don Fernando de Guzmán a bratr Gaspar de Carvajal má šířit slovo Boží. Ve výpravě jsou také dvě ženy – Ursúova milenka Dona Inés a Aguirrova dospívající patnáctiletá dcera Flores. Nejprve se během plavby zasekne jeden vor u skalnatého břehu v protiproudu, a tak se několik mužů vydává je osvobodit, ale nestihnou to – posádku rozstřílejí indiáni. Aguirre na vor s mrtvými dobyvately vystřelí dělem, aby jim nemuseli vystrojit křesťanský pohřeb. Čas vypršel a Ursúa má v plánu se vrátit k Pizzarovi, ale na cestě číhají nebezpeční indiáni. A tak vede Aguirre vzpouru proti Ursúovi, která je úspěšná a říká ostatním mužům, že je čeká velké bohatství a že Hernán Cortéz v Mexiku také neuposlechl rozkazy získal impérium. Ursúa rozkáře zatknout Aguierra, ale on a jeho věrný voják jsou zastřeleni a vzpoura je úspěšná. Novým císařem El Doráda se stane tlustý Guzmán a Ursúa je odsouzen k smrti, ale Guzmán mu udělí milost. Je postaven nový a větší vor a výprava pokračuje dále. A tak začíná hrůzovláda despotického a děsivého Aquierra, Guzmán se zase cpe jídlem, zatímco ostatní hladoví a na vor neustále útočí neviditelní indiáni pomocí šípů a oštěpů. Skupina je čím dál zoufalejší, vidí na stromě viset velkou loď, a vor navštíví také malé opice. Beznaděj, zoufalost a tvrdohlavost nenasytného Aguierra vedou k celkem předvídatelnému konci… Skvělý film, který není ani tak o příběhu, jako spíše o psychologii postav, o husté a nepřehledné džungli a o skvělých hereckých výkonech. ()
Jak většina kolegů poznamenává, tento film jednoznačně má plíživou atmosféru. Na druhou stranu krom ní a hlavního, do šílenství se nořícího představitele toho již toliko není. Z mého pohledu je to jeden z případů, kdy atmosféra spolkla vše ostatní. Pokud srovnám s v lecčems podobnou Misií, pak se ukazuje, že ten správný "feel" lze navodit v souladu s ostatními prvky dobrého filmu. Navíc se přiznám, že několik málo odlehčujících, vtipných momentů mi do filmu skutečně nesedlo. ()
Reklama