Svět pod hlavou
Režie:
Radim ŠpačekScénář:
Ondřej ŠtindlKamera:
Martin ŠtěpánekHudba:
Hynek SchneiderHrají:
Václav Neužil ml., Ivan Trojan, Judit Pecháček, Jan Budař, Václav Kopta, Tomáš Jeřábek, Marek Taclík, Tomáš Měcháček, Jana Plodková, Marek Brodský (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Festival politické písně se závěrečným koncertem za mír je událost, na kterou se všichni těší. Zvlášť když přijede i slavná kapela Sloky Luboše Nováčka. Každý problém je v takové situaci událost s vážnými politickými následky. A chlapíci z StB čekají na příležitost, aby mohli zakročit proti místní závadové mládeži. (Česká televize)
Recenze (73)
Já mám radši lásku nežli bombu, S láskou taky daleko dál dojdu. Já mám radši lásku nežli válku, Raketou řízenou na dálku. Mám radši slunce nežli atomovou bombu, Zbrojení a za penězi honbu. Já mám radši slunce nežli válku, Spálím se spíš radši na koupálku. Já mám radši lásku nežli bombu, Proto mám ráda tadyhle Tondu. Já mám radši lásku nežli válku, Ta se dělá lépe v obýváku. Já mám radši Tondu nežli bombu, Věnuje se kytaře a kombu. Nebudeme žít z válečných fondů, A nechci ve svém těle jinou sondu. Ne, bombu ne - to radši lásku, jémine. Ne, bombu ne - ta aspoň žádného nemine. Říkám: Ne, bombu ne - atomy tu nechceme. Ne, bombu ne, pane Reagane! ()
Když Alois Špalek (Václav Kopta) mluví o tom že je třeba potírat závadovou mládež použije obratu "že je jim třeba zatnout žílu u pytlíka", je to slovní obrat který ve své písničce "Na pražském hradě" použil písničkář Jaroslav Hutka v době, kdy byl také označen nálepkou "závadová mládež". Marek Brodský nedostal roli ve skupině Sloky náhodou, je bubeníkem ve skupině Nahoru po schodišti dolů band. ()
"Večer zahrajem tak, že se z toho posere celej Severočeskej uhelnej revír." Kroky jsem poslouchal vždy jen na recesistických akcích, ale Sloky to je jiná. Jejich vyznání o tom, že mají radši lásku nežli bombu by Festival politické písně v Sokolově ozdobilo i v současnosti. Ano, já žádám obnovení tohoto festivalu, který sice ani v 80-tých letech nikoho nezajímal, ale měl své kouzlo. Pochází totiž z doby, kdy všechno patřilo všem a já děkuju za připomenutí, že i já jsem tím pádem kdysi býval spoluvlastníkem velkorypadla. Tohle mě zkrátka bavilo a nejúžasnější bylo sledovat Klementa, jak uděluje důtku. To byla učebnicová lahůdka. ()
V tejto epizóde sa spieva, spieva sa dobre, takže je o niečo veselšia. Vražda sa nekoná, iba pravdepodobný pokus o ňu, a jej spojenie s reálnym svetom bolo výborné, že ma až mrazilo. Doktorka Judit je sympatická stále viac, smerovanie vzťahu sa zdá jasné. Výborná skupina Sloky a tie piesne ako sú politické a trápne, tak sú vtipné. –––– Ne, bombu ne. To radši lásku, jeminé. Ne, bombu ne, pane Regane. –––– Člověk je v pohodě, když se naučí brát věci, jak jsou. ()
Scénárista Ondřej Štindl založil kdysi na Rádiu 1 pokrokovou hitparádu "Strašidelný zámek". Výsledky zná asi už jen on, ale Sloky(Kroky) asi i něco získaly. Jen nevím, co je odkaz na Epochu a jejich kytaristu (Pražský výběr a Soukup všichni znají, ale tohle jsem nevymyslel). Škoda, že to působí hodně parodicky, i když takové to asi i bylo. Nenávist k této "kultuře" je asi u Ondřeje zřejmá a ztotožňuji se. Doufám, že nám naservíruje i Michala Davida a další "pecky", protože scénárista zná tehdejší hudební perly lépe než jeho kolegové a i dobu má hezky nakoukanou. Jen depresivní to není (a přitom bylo). To zvládl nejlíp Občanský průkaz a Pouta. Skvělý díl, hodně jsem se bavil a vzpomínal na rané Rádio 1 a kraviny, které tam moderátoři dělali (takový Kakaxa a Raxaxa, nebo Beranice), či ondřejův Bazar... ()
Galerie (7)
Zajímavosti (10)
- Skladatel Petr Marek, jenž se podílel na skládání hudby pro filmovou skupinu Sloky Luboše Nováčka, si komponování dle svých slov vyloženě užil. Podle něj: „Skládat přiblblou hudbu s angažovanými texty nebylo guilty pleasure, ale jen pleasure.“ (Šéfik)
- Natáčení v libereckém kulturním domě bylo pro filmaře náročné, jelikož je zasáhla vlna veder a ve špatně větratelném sále bylo k zalknutí. (Šéfik)
- Marvan (Václav Neužil) a Plachý (Ivan Trojan) poslouchají, když si u klavíru zpívá pro sebe zpěvačka skupiny Sloky písničku. Jedná se o slavnou píseň z roku 1945 „Co mi dáš“ od Hany Hegerové, v originále má název „Les Feuilles Mortes“ a proslavil ji Yves Montand, hudbu složil Joseph Kosma a původní text napsal Jacques Andre Marie Prévert. Pavel Žák ji přebásnil do češtiny. (sator)
Reklama