Obsahy(2)
V kontextu českého němého i zvukového filmu prokazovala herečka Anny Ondráková nezaměnitelné charisma a nebývalou všestrannost. Ze všeho nejvíce však dostávala nabídky do veseloherních snímků, neboť její komediální talent, pro ženy spíše vzácný, oplýval osobitou spontaneitou. Úspěchu dosáhla i v německy mluvených filmech rakouské či německé výroby. Ondráková zaujala Alfreda Hitchcocka, jenž v němém údobí také natáčel v německých ateliérech, a poznal tak mnohé osobnosti zdejší filmařské komunity, především svým dívčím půvabem, do nějž prostupují emoce rodící se ženy. Proto ji obsadil jak v tomto filmu, tak i v následující Její zpovědi do dramaticky položené role dívky, jež je ve své křehkosti vystavena situacím přesahujícím její emocionální a společenskou zkušenost. Anny Ondráková se tak stala jedinou z českých hereček, jež pronikly do britských filmů závažnějšího významu. (vh) (NFA)
(více)Recenze (33)
Podobne jako v Ringu (Světový šampion) si Hitchcock vyzkousel milostny trojuhelnik. A vysledek je o poznani lepsi. Neni to ani tak jeho zasluhou (odvedl standardne vyborny vykon), jako kosatejsiho deje, ktery byl v Ringu prilis primitivni a vadou na krase. Dvoumetroveho krasavce Carl Brissona uz zase opousti zena kvuli vsednimu ctyricatnikovi, drama dodava bratrsky vztah obou "soku", kdy ani jeden neni negativni postava a 2/3 filmu ji neni ani osudova zena, slusne nesnesitelna, Anny Ondráková. Hitchcock film nijak neobdivoval, prakticky mu nedovolil vyraznejsi napad (coz nemuzu vyvratit), ale dejem upozadeny mistr je lepsi, jak rozmachly ve fadnim pribehu. Zasluhou citliveho pribehu a rezie, vyborneho Brissona, radost pohledet. ()
Přepsáno v červnu 2018. ...a neuveď nás v pokušení je na prvním místě melodramatem. Obrazové kompozice rámují náladu okamžiku, prodloužená gesta melancholie se srdceryvně loučí s němou érou ve fascinaci gest. Puritánská mravokárnost je trnem v oku filmovému poselství. Dotýká se sexuality, nerovnosti třídní i genderové. Důvěřivost cudnosti se shlíží v ideálu romantismu a úděl je přijímán s vnitřním přesvědčením osudové předurčenosti. ...a neuveď nás v pokušení je morálním dilematem s patetickým prožitkem. Hlavním vrcholem milostného trojúhelníku je Kate Cregeen (zajímavá Anny Ondráková), okouzlující dcera hostinského přístavní krčmy. Věneček se odevzdává v romantickém světonázoru v moc osudu. Zaznamenání pozornosti vlnění flirtu se mísí s tělesným chtíčem v rozechvěném mravenčení a vyvolenému osudu se kráčí vstříc navzdory všemu. Vnímá se pouze světlo na konci tunelu. Dopad tíže vlastního svědomí, dobrovolná zřeknutí se všech hodnot a beznaděj v pokrytectví morálního očekávání ztrácí v prázdnotě duše poslední zbytky sil lidské vůle. Druhým vrcholem je Philip Christian (zajímavý Malcolm Keen), kultivovaný mladík se společensky významnou předpokládanou budoucností. Romance je morálním dilematem přátelství, předsudků a společenských dogmat. Třídní nerovnoprávnost je zhoubou společenského uznání, osobní rovina je cynicky drásavější pro vlastní intimitu. Třetím vrcholem je Pete Quilliam (příjemný Carl Brisson), dobrosrdečný chudý rybář a Philipův nejlepší kamarád. Bezelstnost je odzbrojující ve své bezbranné otevřenosti. V hlavě je místo pouze na jediný životní sen a za ním se kráčí s úsměvem na rtu a s neochvějnou vytrvalostí. Z dalších rolí zaujme ochraňující otec Kate a zachmuřený krčmář Caesar Cregeen (Randle Ayrton), ...a neuveď nás v pokušení se sice otírá o prostředí společenské morálky, ale nejvýraznější tváří filmu je stále melancholické melodrama. Hitchcockovo rozloučení s dobou němého filmu. ()
Milostný trojúhelník v němém melodramatu pozdějšího mistra napětí. Formálně povedené a na diblíka Ondrákovou byla radost pohledět, ty její ksichtíky byly neodolatelné, schopnost pro amanta opustit své dítě už tedy míň. Holubičí povaha jejího nešťastného nápadníka i jistá distingovanost její pravé lásky pak hezky v téhle rané vztahovce kypí a misí se a špatný konec nad všemi visí jako Damoklův meč, Místo jeho hrotu ale nakonec udeří zodpovědnost. A bez mravokárných nuancí, překvapivé nejen na svou dobu. Silnější, ale trojka. ()
První věta, kterou jsem si po skončení filmu zapsal, zněla: "Všechno dobrý, až na příběh..." Což je bohužel dost přesné. Filmu dominují výrazné obrazové kompozice, pozoruhodná atmosféra i typicky Hichcockovský střih zvyšující napětí (zejména v závěru soudní scény). Vynikající je i finální záběr na plující lodě, který je eliptickým návratem k úvodu filmu a zároveň rozkývanou kamerou z lodní paluby evokuje duševní stav všech tří hrdinů. Rozhodně němý Hitch, který stojí za vidění. ()
Hitchcock je prostě mistr psychologizace a kompozice. Umí vytěžit maximum z hereckých výkonů (už jen to - pro herce nesnadné a netypické - hraní přímo na kameru - absolutní zrada, rozervanost a smutek z očí do očí). Ok, má to mouchu, Carl Brisson mi nesedl, ale to je šmouha na skle, kterou jde vidět jen proti světlu. ()
Galerie (20)
Zajímavosti (6)
- FIlm se někdy uvádí jako Hitchcockův poslední němý snímek, přestože existuje němá verze jeho filmu Její zpověď (1929), která je odlišná od verze zvukové. Současně se jedná o první film s Anny Ondrou. (Pavlínka9)
- Film vznikl na motivy románu „The Manxman“ spisovatele Halla Cainea, který vyšel poprvé v roce 1894. (Pavlínka9)
- Anny Ondráková žila po dobu společné spráce s Hitchcockem v jeho domě s jeho ženou Almou. Společně také navštívili během příprav natáčení také autora předlohy, Sira Thomase Henry Halla Cainea. (NinadeL)
Reklama