Obsahy(1)
Slavný americký skladatel George Gershwin (26. 9. 1898 - 11. 7. 1937) se narodil v chudé rodině v Brooklynu. Od dětství projevoval hudební nadání a zároveň velmi toužil po úspěchu. Jeho cílem bylo prorazit v hudební branži, což se mu povedlo už v šestnácti letech díky písni Swanee. Největšího úspěchu a profesního uznání však dosáhl díky skladbě pro klavír a symfonický orchestr Rapsodie v modrém. Jeho největším přínosem pro moderní hudbu bylo spojení klasiky a džezu; kromě Rapsodie v modrém např. i ve skladbě Američan v Paříži či v operním díle Porgy a Bess. Jeho ambice však měly i odvrácenou stránku: právě ony například zmařily Gershwinův romantický vztah se zpěvačkou Julií Adamsovou.
Životopisný film režiséra Irvinga Rappera, nazvaný podle Gershwinovy nejznámější skladby, zachycuje osudy tohoto významného hudebníka od jeho dětství až po předčasnou smrt v necelých čtyřiceti letech. Film zasvěceně provází diváky jak životními peripetiemi George Gershwina a jeho blízkých, tak především hudebním světem tohoto génia. Součástí filmu je i zkrácené koncertní provedení Rapsodie v modrém. Zajímavostí je, že dekorace v sekvenci s představením Porgy a Bess je přesnou kopií původní výpravy, vytvořené pro broadwayskou inscenaci této opery v roce 1935. V hlavní roli debutoval Robert Alda, otec herce Alana Aldy. Film získal dvě nominace na Oscara v kategoriích Nejlepší hudba a Nejlepší zvuk.
(oficiální text distributora)
Videa (1)
Recenze (20)
Slyšel jsem Rhapsody in Blue, jakož i několik dalších Gershwinových věcí onehdy v Rudolfinu (v nádherném podání lucemburského symfonického orchestru) a samozřejmě v nekonečném množství různých interpretací (jako asi každý) - ale dal bych snad rok svého života, abych se mohl účastnit prvního uvedení ve 20. letech. Chtěl bych být jedním z těch zmatených diváků, netušících, že jsou svědky historického okamžiku. A to přesto, že je to strašné klišé: Genius se setkává s nepochopením průměrných současníků, nakonec však díky vlastní píli a vytrvalosti prorazí. Klišé, na němž je založena určitě většina životopisných snímků, včetně Rapsodie v modrém. Ta však nabízí mnoho zajímavých okamžiků: Gershwin senior, posuzující důležitost synových skladeb podle délky trvání, naměřené během koncertu na hodinkách; okamžik, v němž Gershwinův učitel hudby vysvětluje, v čem tkví důležitost gigantů klasické skladby; The Man I Love v šarmantní francouzské verzi; zajímavá obrazová interpretace An American in Paris... George Gershwin sám je ve snímku vykreslen jako dobrotivý, ale totálně sebestředný génius, snažící se využít každou minutu svého života, byť často nepříliš štastným způsobem. Celkově se mi tento filmový portrét zdá být - přes mnoho much, které by se zde jistě daly najít - velmi podařeným. ()
Rapsodie v modrém je aj po vyše šesťdesiatich rokoch fakt dobrým filmom, ktorý zaujme skvelou hudbou (miestami som mal pocit, že som skutočne na nejakom koncerte) a výborným hlavným predstaviteľom (Robert Alda). Žiaľ, musím sa priznať, že miestami som sa nudil a 135 minút mi pripadalo viac ako by sa bolo patrilo - takže za prehnanú minutáž strhujem 1 hviezdičku, inak je film výborný. ()
O Georgi Gershwinovi jsem předtím nikdy neslyšel, a po shlédnutí tohoto filmu můžu vyprávět, jaký to byl borec a jak strávil život - byl velice ambiciózní a nechtěl, aby mu ani jeden den přišel nazmar. Vyprávění začalo hnedka jeho raným mládím a najednou "bum", a byl z něho o několik let starší pán. Aspoň něco z jeho "učení se na klavír" by se tam hodilo dát. Divné mi taky přišlo, že oproti svému otci třeba vůbec nestárnul, takže na začátku ho vidíme takového, jako na konci (v mých očích určitě). Snímek mě rychle vtáhl do sebe a já si pak mohl vychutnávat opravdu chytlavou hudbu, která nás provází celým filmem. Nejvice líbivá byla určitě scéna, kdy se hraje ona slavná "Rapsodie v modrém", kde jsem mohl díky kameramanovi obdivovat Georgovi rychle prsty (to bylo vlastně i v jiných scénách také), zajimavé pohledy na klavír - kdo viděl, tak ví o čem mluvím -, a také to, jak si lehce pohrával se světlem a stínem. Stopáž je celkem dlouhá a zkrácení by myslím neuškodilo, neboť během filmu jsem občas krapek ubral na pozornosti. Konec - respektivě to, jak umřel -, jsem se jaksi nedozvěděl, takže jsem si to musel najít - čistě ze zvědavosti (nádor na mozku, operace se nezdařila).... ()
"Life is a lot like jazz... it's best when you improvise" - George Gershwin. Tento "pamětnický" (černobílý) snímek je doslova napěchovaný úžasnou hudbou americký skladatel George Gershwin, a už jen z tohoto hlediska je to lahůdka. Film samozřejmě nezapře dobu svého vzniku (viz třeba delší pasáž beze slov, kdy za zvuků Gershwinovi světoznámé skladby Američan v Paříži sledujeme vznik této skladby během skladatelova pobytu v tomto městě). Dnes by se asi takto životopisný film natočit nedal, což platí i pokud jde o lineální způsob vyprávění pokrývající v zásadě celý Gershwinův umělecký život (chybí snad jen jeho angažmá na poli filmové hudby pro Hollywood). Tohle má samozřejmě dopad na celkovou stopáž, která je už skoro na hraně. Ale naštěstí, jak jsem už psal hned úvodu, je zde všechna ta nádherná Gershwinova hudba, která má tu moc vzbudit v člověku opravdu silné emoce. ()
Film jsem viděla po válce asi v r.1947. Jedná se o životopisný film skladatele Georga Gershwina. Nakolik pravdivý a nakolik upraven scénaristou a režisérem, to už dnes nezhodnotím. Vzpomínám si, že mě neuchvátil ani tak děj, protože "zamilovaných filmů" zde bylo z americké produkce do r.1948 habaděj, ale hudba byla originální a nádherná. Byl to klasický americký jazz ve formě klavírního přednesu za doprovodu orchestru. Ústřední melodie "Rhapsody in Blue" byla tak úchvatná, že jsem kvůli tomu viděla film 3x. ()
Galerie (3)
Photo © Warner Bros.
![Rapsodie v modrém - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/160/413/160413830_cf1e7f.jpg)
Zajímavosti (3)
- Robert Alda v tomto filmu debutoval. (Pumiiix)
- Reřisér Irving Rapper si přál, aby George Gershwina hrál Tyrone Power. Ten se ale nemohl role ujmout, protože v té době sloužil v armádě ve 2. světové válce. (Marek#33)
- Na filmovém festivalu v Cannes v roce 1946 byl snímek nominován v kategorii nejlepší film. (Terva)
Reklama