Režie:
Steven SchachterScénář:
Steven SchachterKamera:
Jan KiesserHudba:
Jeff BealHrají:
William H. Macy, Kyra Sedgwick, Kathy Baker, Joel Brooks, Woody Jeffreys, Nancy Lenehan, Eric Keenleyside, Helen Mirren, Michael Shanks, Jesse Moss (více)Obsahy(1)
Někdy nejsou hrdiny ti, kteří nás inspirují svými výjimečnými výkony, ale lidé, co mají odvahu čelit obyčejnému životu. Bill Porter je jedním z nich. Narodil se s mozkovým postižením, jež by jiného vyřadilo z aktivního života. Bill celý život poslouchal argument, že člověka tak nemocného, jako je on, nelze zaměstnat. Přesto se díky podpoře obětavé matky i své nezdolné vůli stal podomním obchodníkem v oregonském Portlandu. A třebaže mu jeho choroba velmi ztěžovala chůzi, dokázal s ní celých čtyřicet let bojovat. Denně ušel patnáct kilometrů a dům od domu prodával výrobky společnosti Watkins. A při svém putování se setkal s mnoha lidmi a získal si jejich srdce. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (28)
Jsem ráda, že mé hodnocení bylo právě to, které tento film posunulo na 70%. Jde o velmi silný příběh který nenechá jedno oko suché. A nejlepší na tom je, že opravdu není smyšlený, ale zakládá se na reálné postavě. Nával emocí v 90ti minutách. Můžete pozorovat jak se svět mění a jak to zasáhne lidi jako byl právě Bill. ()
Asi budu ve svém komentáři zlý, ale při sledování filmu jsem prostě následující pocity a dojmy měl. Předem se omlouvám těm, kterých by se má úvaha mohla dotknout. Nevím, jakým kouzlem mají filmy o postižených lidech téměř vždy celkem vysoká hodnocení. Přitom takového retarda by doma málokdo snesl. Jedná se i o filmy "Moje levá noha", "Skafandr a motýl" a další. Když se oprostíme od toho, že se jedná o rozumově postiženého člověka, zbude nám umanutý chlapík, který ze své pofiderní zásady nechce od nikoho přijmout pomoc. Je to vlastně takový morous. Když zohledním jeho postižení, jedná se o člověka, který rady své matky (svého nejbližšího člověka) bral příliš vážně a důsledně. O člověka, který měl jedinou zábavu a to chodit za lidmi domů a nabízet jim čistící a prací prostředky jako podomní prodejce. On sice neustále tvrdil, že "má práci". Ve skutečnosti se ale jednalo o to, že coby postižený chodil rád mezi lidi, bavil se s nimi atd. Neměl prostě žádnou jinou zábavu. A možná i proto se ve své práci stal úspěšným. Protože jednoduše ji bral jako zábavu. Málokomu se poštěstí brát práci jako zábavu. Pravdou taky je, že většina lidí má plno jiných starostí - jedna z nejzákladnějších: musí živit, šatit a vychovávat děti. Když potom vidíte retarda, jak si chodí pokecat k lidem a ještě za to bere plat, tak se na to pak můžete dívat i trochu jinak. Závěr filmu, kdy firma (již v devadesátých letech) přechází od podomního k telefonickému a internetovému prodeji, sice přivádí lidi k zamyšlení, že doba je strašně rychlá a uspěchaná. Což přivádí k rezignaci i našeho hrdinu. Jenže proto, že on si chce pokecat s lidmi face to face nezastavíme dobu, že? Pravdou je, že i mně by se líbila doba víc klidnější, kdy k sobě měli lidé tak nějak blíž. Jenže zákonitosti nejdou zastavit a kdo ví, možná doba zase v jiné formě zpomalí. Věřím ale pevně, že lidstvo se ubírá tím správným směrem. ()
Asi bych nebyl tak nadšený, kdybych nevěděl, že jde o skutečného člověka a skutečný životní příběh. William H. Macy zahrál obdivuhodně. O prodejci více zde: http://www.theage.com.au/opinion/society-and-culture/i-cant-get-my-teeth-into-twilight-20100719-10hv0.html ()
Schachterův snímek nijak nezastírá, že navazuje na Hollywoodem s oblibou pěstovanou tradici citově angažovaných snímků, které rafinovaně útočí na divákův sentiment. Scénář jde bez okolků a kliček rovnou k věci a ukazuje hrdinu - mladíka s vadou řeči a fyzickým postižením zato vyzbrojeného odhodláním a podporovaného oddanou matkou - jak získá zaměstnání u obchodní firmy a coby podomní obchodník si krok za krokem získává důvěru obyvatel čtvrti. Stává se součástí jejich životů, je svědkem rozchodů a sbližování, tu a tam pomůže náhodě a někoho někam nasměruje nebo usmíří. Mění se tempo doby, lidé stárnou, podomní prodej se stává anachronismem, který je převálcován prodejem po telefonu a internetu. Hrdina se musí vyrovnat s těžkou nemocí a posléze smrtí svojí matky, daří se mu to se stejnou vnitřní silou, s jakou čelí svému handicapu. Bez debat, tenhle film není drama v duchu neorealismu, nýbrž doják, který se dívá na svět pozitivně a na své postavy hledí převážně v růžovém světle. Navíc jde o pouhý televizák, jehož rozpočet určitě nelákal rekordy. Macy ale své postavě dokázal vtisknout nejen lidskost, ale i přesvědčivost. Objektivně je to sice za 3*, ale ze subjektivního hlediska rád jednu přidám, protože citová manipulace tady není laciná a film dává naději milionům postižených kdekoli ve světě. Celkový dojem: 70 %. ()
Mám ráda příběhy skutečných lidí, i když si nedělám iluze, že je filmové zpracování (a zvláště americké!) trochu nepřičísne k obrazu svému. To, že je film natočený podle skutečného života postiženého člověka, že ukazuje jeho obrovskou houževnatost a vytrvalost, to je jistě velkou předností filmu. Pak je tu skvělý výkon http://www.csfd.cz/tvurce/442-william-h-macy/ - - - A zápory? Trochu toho sentimentu bych spolkla. V jednu chvíli jsem si ale vzpomněla na http://www.csfd.cz/film/29221-amelie-z-montmartru/ Proč asi? Podobně jako ona i Bill napravuje mezilidské vztahy svých bližních, pomáhá naaranžovat jejich setkání a smiřování, což mi připadá až příliš vypočítané na efekt, i on je velmi "přející" a tolerantní, snad až příliš... Nakonec to musí být mormonka, která mu připomene, že homosexuální vztah je hříšný. ()
Galerie (19)
Zajímavosti (2)
- Skutečný Bill Porter (William H. Macy) zemřel 3. prosince 2013 ve věku 81 let ve městě Gresham v americkém státě Oregon. (MardukuS)
- Film je natočen podle skutečné události, skutečný Bill Porter žije v USA a za svoje zásluhy dostal několik ocenění. (korbitch22)
Reklama