Režie:
William OldroydScénář:
Alice BirchKamera:
Ari WegnerHudba:
Dan JonesHrají:
Florence Pugh, Christopher Fairbank, Bill Fellows, Paul Hilton, Naomi Ackie, Cosmo Jarvis, Finn Burridge, Rebecca Manley, Kema Sikazwe, Golda RosheuvelObsahy(1)
Lady Macbeth nás přivádí na zdánlivě poklidný anglický venkov roku 1865. Katherine stojí před oltářem vedle Alexandera, svého budoucího manžela. Vikář je prohlásí za muže a ženu. Alexandrův stárnoucí otec Boris, bohatý majitel dolů, dvojici pozorně sleduje. Katherine totiž koupil pro svého syna spolu s malým pozemkem od jejího otce. Svatební noc však zůstane nenaplněna, Alexander novomanželce neudělá žádný fyzický návrh. Navíc musí záhy nečekaně na několik týdnů odcestovat do rodinných dolů a jeho otec zase odjíždí do Londýna. Osamělá Katherine na tchánův příkaz nesmí opustit dům a tak tráví prázdné dny uzavřena v zatuchlých místnostech. Pak se ale přece jen odváží vyjít ven. Při jednom ze zakázaných výletů narazí na Sebastiana, hezkého, silného a drsného nádeníka. Ten pak v noci vnikne do její ložnice, a i když mu Katherine zpočátku odolává, nakonec sama podlehne chtíči. V následujících dnech se oddávají nespoutané vášni a Katherine se stále méně podřizuje milencově vůli. Stává se z ní autoritativní paní domu. Jejich vztah však nemůže uniknout okolí. Chvíle neodvratných střetů a výsledných tragédií se blíží. Katherine se rozhodne vzít vlastní osud do svých rukou, nic jí nedokáže zastavit... Tchán přijíždí zpět z Londýna a později se vrací i Alexander. Navíc se objeví i Agnes spolu s malým chlapcem, který je Alexandrovým levobočkem. Kdo z nich přežije vášeň paní domu? (Cinemart)
(více)Videa (2)
Recenze (109)
Brrr, až mi z toho zamrazilo. Z té jasně dané síly, která se nezastaví skoro před ničím a jde si nekompromisně za svým. Z té síly, která je sice nevyřčená, ale stačí jeden pohled do očí a Vy víte, že to tam prostě a jasně jednoduše je. Spalující vášeň, versus sňatek z rozumu to je a asi ještě dlouho bude téma, které bude diváky přitahovat. Pokud to bude zfilmováno jako tahle verze s ledově chladnou Florence, udělám si na tohle téma ve svém nabitém diáři jistojistě čas. ()
Takhle nějak by to dopadlo, kdyby byla Anna Kareninová namísto hysterky psychopat. Nenápadné až minimalistické, od formy přes scénografii, prozrazení minulosti jednotlivých postav, až po hudbu (která často úplně mlčí). Esteticky uchvacující, herecky zmáknuté. Zajímavé, inspirativní. Ale místy možná maličko nelogické a zbytečně dlouhé. ()
(Komentář obsahuje spoilery.) Anglický venkov viděný z úplně jiného úhlu a servírovaný mnohem drsněji než jsou obvykle podávané jemné rodinné příběhy realistické, laskavě satirické autorky Austenové. - Musím říci, že toto tragické drama je mi blízké tím, že vykresluje realitu i ve své krutosti a nezapírá, že člověk bez zázemí, ponižovaný a pod nátlakem je schopný značně nelíbivých činů. Estetická dobová atmosféra je zde upozaděna, hlavní role se zde ujímají lidé, s nimiž lze stěží sympatizovat. Sychravá příroda s vřesovišti je jen vzdálenou kulisou, dotvářející celkové ladění filmu. – Co říci k ději? Svým budoucím tchánem koupená Katherine nechce být obětí bezcitných pánů domu, která bude poslušně plnit příkazy odtažitého manžela či nevlídného tchána. Oprávněně uzívaná žena zamčená v domě se z počátku jen rozkoukává, ale od první chvíle slyším lehkovážný až zlomyslný smích, vidím nezúčastněné pohledy ženy, která je v patriarchální společnosti příliš svá a nad věcí. Má divákovo pochopení pro to, že chce uniknout ven. Má porozumění pro to, že hledá únik z domu, chladný muž se jí z nepochopitelných důvodů odmítá dotknout, muži s ní nekomunikují a manželku prý dokonce ani „nemusí zajímat kam a proč odjíždí její novomanžel“, kde je prostě krutě odsunuta do kouta jako kus nábytku, na kterém z kraje filmu celé dny sedává. Ve chvíli, kdy tyrani odjíždí na čas z domu se rozjíždí její pravé já, touha po svobodě a rozptýlení, která se shoduje s chladnokrevností obou mužů. Katherina jako bumerang vrací ostatním – převážně sluhům a nádeníkům to co na ní druzí napáchali a ve svém chování opakuje negativní emoce, reakce, pohrdání a nadvládu, které se jí dostalo (viz: „stoupněte si ke zdi a neotáčejte se obličejem ke mně.“) Nevěřím, že začíná být autoritativní a až na jednu vyjímku (svého milence) je k lidem bezcitná jen kvůli okolnostem a pouze pod nátlakem, cosi chladného je již v ní už od samého počátku. Začne si s údajně hezkým nádeníkem, vůči němuž mám ale osobní výhrady. Sebastian není milovník, který si okamžitě zaslouží silný cit, milenku citově příliš nemiluje, neváží si jí, je protivný, někdy až krutý, nevděčný, jako by ho vztah od počátku otravoval, vzhledově průměrný, v potrhaném oblečení… (Ostatně o tom, že ho milenka sama pronásledovala nakonec před svědky nahlas promluví).V tomto smyslu jsou anotace o nespoutané vášni zcela od věci nebo se spíše jedná o vášeň jednostrannou. Drama začíná působit na diváka rovněž odtažitým dojmem a osobně jsem od té hrané vášně měla značný odstup. Když přijíždí zpátky pánové domu, začíná hra kdo z koho a Kathrin si už nenechá od nikoho nic líbit. Jde si za cílem bez zábran, výčitek svědomí, i ty nejnemorálnější skutky si sama před sebou ospravedlní, jen aby mohla začít ovládat svůj vlastní osud. – Vlastně jsou zde kladné jen dvě postavy. Služka Anna, slabší, submisivní povaha, která se stává nepohodlným svědkem zločinů, odstraňováním lidí a neumí si s nátlakem poradit, která se proviní jen svojí němotou po prodělaných stresech, s nimiž se nedokáže poradit. Nečiní nic proti zlu, bojí se své výše postavené paní, která izolovaný dům ovládá. Nejnevinnější je nemanželský syn, dědic, který má K. rád a citově se k ní připoutává. Bohužel svou existencí ohrožuje její majetek i osobní svobodu po tom, co jí jako vdova konečně nabyla („Kam a za kým teď jdeš? Půjdu s tebou.“). – Je zlo alespoň částečně potrestáno? Konečná scéna kdy K. sedí na pohovce stejně jako na začátku filmu svádí ke dvojí interpretaci. Je královnou na krvavě vybojovaném trůně, která si najme nové poddané? Nebo opět zůstává osamoceným, znuděným vězněm s vyprázdněnou duší v prázdném domě, z něhož všechny lidi vyštvala? - Tento film může některé osobnosti přinutit zamyslet se nad svými selháními, nad svým chováním. () (méně) (více)
Z oběti se stává krutovládce. Skvělá, i když poněkud zkrácená a pozměněná adaptace Leskovovy novely, která vyděsila i Stalina, přenáší krutý komorní příběh do viktoriánské Anglie. Jestli kdy byla historická "obyčejnost" a "všednodennost" a "nuda", s níž se tu střetá zoufalství, obsese, chtíč, železná vůle a hanebné zločiny, nasnímána lépe, řekněte mi o tom. Ta fotografie to povyšuje na maximální zážitek, podobně intenzivní jako kdysi fatalistní, ale předloze bližší sovětská verze z roku 89. ()
S tímhle filmem to má asi jako s Nightcrawlerem. Moc kvalitní snímek, výborně zahrané, vtáhne to do děje a dokáže vzbudit emoce, ale ve výsledku je vám z té ohavnosti chování vlastně takřka nevolno od žaludu. Což byl záměr, ale prostě "objektivně" ****, subjektivně *** právě za tu bezskrupulózní bezcitnost. --- Film, který doporučuji vidět, ale už nechci znovu vidět. ()
Galerie (40)
Zajímavosti (2)
- Kočka, kterou je možné ve filmu spatřit, je plemene „Cornish Rex“, které vzniklo genetickou mutací kolem roku 1950. Děj filmu se ale odehrává v roce 1865. (vojacekr)
Reklama