Režie:
Jan HřebejkScénář:
Petr JarchovskýKamera:
Jan MalířHrají:
Miroslav Donutil, Jiří Kodet, Simona Stašová, Emília Vášáryová, Bolek Polívka, Jaroslav Dušek, Eva Holubová, Stella Zázvorková (více)Obsahy(1)
A je tu zpět jedna z nejúspěšnějších českých filmových komedií od renomovaných tvůrců - režiséra J. Hřebejka a scenáristy P. Jarchovského s řadou skvělých herců. Vraťme se tedy s oblíbenými postavami k rodinným rituálům, láskám a trapasům odehrávajícím se na sklonku šedesátých let minulého století v jedné pražské čtvrti. Jemná poetika a humorná nadsázka jsou charakteristické pro vyprávění životních osudů tří generací mužů a žen ve zvláštním období našich dějin v roce 1968… V jedné dvoupatrové vile tu žijí dvě rodiny - Šebkovi a Krausovi. Otec Šebek (M. Donutil), prostoduchý, ale dobrácký důstojník z povolání, je zastáncem panujícího režimu a stejně vehementně obhajuje i vlastní neomylnost v roli hlavy rodiny. Elegantní otec Kraus (J. Kodet), bývalý odbojář s trpkou válečnou zkušeností, je naopak zarytým opozičníkem. Také on je přesvědčený o tom, že má za všech okolností pravdu - není proto divu, že se tihle dva nemají zrovna v lásce. Jejich děti - gymnazista Michal (M. Beran) a jeho spolužačka Jindřiška (K. Nováková) - spolu vycházejí docela dobře. I když Michal by byl rád, kdyby ho jeho sousedka brala trochu víc na vědomí. Ta má ale oči pro jiného. Nezbývá mu tedy nic jiného, než aby smutně přihlížel, jak mu jeho první milostné body krade spolužák Elien (O. Brousek). U Šebků a Krausů se zatím střídají rodinné návštěvy, ve vší obřadnosti se tu slaví Vánoce, svatba i nečekaný, bolestný pohřeb. Do zabydlených domácností vtrhnou i některé novodobé vymoženosti v podobě umělohmotných lžiček, nerozbitných sklenic i podivných her pro statečné pionýry. Mládež zatím pokukuje po lákadlech světa kapitalismu a snaží se žít svůj vlastní, na rodičovských autoritách a "velké" historii nezávislý život. V soukromí rodinných pelíšků se tak čas od času odehrají malá dramata názorů a vztahů, která se v paměti jejich účastníků otisknou už nejspíš navždy… (Česká televize)
(více)Recenze (1 914)
Zdroj hlášek na další čtvrtstoletí. Herecky brilantní. Někteří ani moc hrát nemuseli ;-) ()
Absolutní peak české kinematografie. Takový film se vytvoří jednou za 50 let. Hromada ikonických a vtipných scén, skvělé herecké výkony (herectví Jiřího Kodeta by mohl být i na Oscara :D) a skvěle vystihnutá atmosféra 60. let. Na Vánoce jako dělaný... ()
Viděno opakovaně po letech. Film mi tentokrát přišel hodně smutný a lidé v něm vlastně nešťastní. Ale taková byla doba. ()
No neviem, mne to až také vtipné neprišlo. Samozrejme, bolo tam dosť humorných scén, ale že by to bolo na 90% to pochybujem. ()
Neodmyslitelná klasika, která zkrátka patří k českým Vánocům jako kapr a bramborový salát. Ve filmu pozorujeme dvě rodiny, ve kterých uvidíme s velkou porcí humoru, jak slaví Vánoce a následně vývoj jednotlivých postav až do příjezdu vojsk VS. Do dnešního dne Hřebejkův nejlepší film, ten jednak věrohodně a lidsky přibližuje atmosféru 60. let, tak je mj. plný, dnes už zlidovělých hlášek, které jsou ve společnosti pravidelně omývány („Proletáři všech zemí, vyližte si prdel!“ … „Mě by jenom zajímalo, kde udělali soudruzi z NDR chybu?“). Pro mě osobně je dodnes nezapomenutelný herecký výkon J. Kodeta, který se rolí cholerického a nevyzpytatelného otce rodiny Krausů definitivně zapsal do paměti celého národa, načež za to získal, na sklonku života, ocenění v podobě Českého lva. Jeden z mála filmů, který mě přinutí zapnout v roce televizor a vychutnat si jej v plné své kráse. ()
Škoda. Knižní předloha se jmenuje "Hovno hoří". Kdyby byl film pojmenován stejně, vystihovalo by to dokonale jeho obsah i kvalitu a zároveň by to odrazovalo mnoho lidí od neustálé snahy zařazovat jej do kulturního dědictví českého národa. ()
Krásný a smutný film o krásné a smutné době. Viděl jsem kdysi dávno premiéru na Moravském náměstí v Brně, na kterou dorazil i Bolek. Viděl jsem s odstupem těch let a opravdu si ty 4* zaslouží. ()
V kombinácii dráma a komédia vyhráva dráma. Smutný film. Ale... Také slzy cez smiech a takú tieseň cez zábavu som už dlho nemal. Pan Hřebejk, výborní herci! (A, samozrejme, Váš výber). Videné prvý krát 11. 04. 2024. ()
Nestárnoucí Vánoční klasika, tedy alespoň u nás v rodině. Vtipy které nestárnou (za nás vždycky vítězí lžičky a ,,skleničky") a herecké výkony tak skvěle zvládnuté, že by jim to člověk věřil. ()
Tento film je pravdivou ukázkou bezmocnosti lidského života z éry komunistické, vyprávějící o lásce, nenávisti a těžkého soužití několika rodin různých názorů a postavení v jednom domě. Ačkoliv vypráví o těžké době, je prodchnut humorem a nezapomenutelnými hláškami, které odlehčují tísnivou atmosféru, která v této době v České republice panovala. V mé rodině je to vánoční srdcovka. ()
Výborné! 🫡🙂🤩🤌 ()
Vizuální stránka filmu je typická pro českou kinematografii 90. let s důrazem na realistické zobrazení doby. Kostýmy, dekorace a kamera přispívají k autentickému ztvárnění období konce 60. let. Hudba je dobře vybraná a podporuje emocionální tón filmu, přičemž obsahuje jak vtipné, tak melancholické prvky. "Pelíšky" je kultovní český film, který vyniká nejen svou komediální kvalitou, ale také emocionální hloubkou a skvělými hereckými výkony. Je to film, který perfektně zachycuje ducha doby a zároveň nabízí univerzální příběh o rodině, přátelství a osobních konfliktech. Jeho kombinace humoru, dramatu a nostalgie dělá z "Pelíšků" nezapomenutelný zážitek, který zůstává relevantní a oblíbený i po více než deseti letech ()
Asi není potřeba nikomu tento film představovat, protože se jedná o legendu, kterou každý viděl, nebo ji alespoň zná. Klasika, která každé Vánoce září na našich obrazovkách. Pokusím se tuhle legendu trošku rozvést a dovolím si ji i lehce zkritizovat. I když děj zná asi každý, tak i tak jej v rychlosti zopakuju. Děj pojednává o třech rodinách, žijící v jednom domě v jedné pražské čtvrti. A my sledujeme příběh rodiny Šebkových, Krausových a učitelky Evy s jejím synem. U mnoho filmů s více příběhovými linkami často bývá zvykem to, že jedna je méně zábavná, než ta druhá. Tady to však neplatí a divákovi je v podstatě jedno, kterou linku sleduje, protože všechny tři jsou úžasné a baví na 110 %. Každý má ve filmu nějakou oblíbenou scénu, ale jak nad tím tak uvažuji, tak jich mám tolik, že kdybych je sem všechny vypsal, tak by mě ČSFD zarazilo kvůli limitu písmen. Jinými slovy, ten film, stejně jako statisíce či miliony Čechů, zbožňuju. Ale, aby to nebylo zas tak růžové, tak menší nedostatky vytyčím. V druhé polovině začne být film vážnější a už to není ta pohodová komedie, což není zrovna chyba, ale film tak ubere z toho v čem byl v první polovině dominantní. Tou dominantou myslím humor, protože, jak říkám, druhá polovina, tedy spíše poslední třetina, z toho humoru ubere, sice humoru nezmizí, ale je ho méně, a je to celkem skok. Neznamená to, že by ta vážná část filmu nebyla dobrá, protože je skvělá, velmi dojemná a smutná, ale jednoduše nedokáže překonat tu humornou část, tu první polovinu. Z hlediska příběhu je první polovina ta zábavná až za břicho se popadající část filmu a sledovat ty přemrštěné rodiny nemá chybu. Asi každý se v některých momentech najde, tedy alespoň já jsem se ve filmu často nacházel. Ta druhá je z hlediska příběhu komplexnější, nabízí bližší poznání tehdejší doby, ztráty ideálů a iluzí, tím především poukazuji na závěr filmu, kde i ta kapička dokáže ukápnout. Člověk sleduje fiktivní příběh rodin, nacházející se v šedesátých letech minulého století, ale film navzdory jeho vzhledu komedie, tak skrývá pravdivý příběh plný emocí, lásky a skutečnosti. Ve filmu se člověk zasměje, to tedy především, ale také si zaplaká a možná si i zavzpomíná. Jak říkám, asi většina si pod názvem Pelíšky představí třeštěnou českou komedii, která však skrývá nesmírnou pravdu, které jde jen těžko odporovat. Přesunu se k hercům a tady není, co rozpitvávat. Donutil jako věrný sluha komunistického režimu baví každou vteřinou. To samé platí i o provokativním a frajerském Polívkovi a cholerickém Kodetovi. Všichni tři pánové jsou herecké esa a odvádí perfektní výkony. Samozřejmě nezapomínám ani na Vašáryovou, Holubovou a Stašovou, kde všechny tři herečky odvádí také úžasné herecké výkony. Abych tady nemusel vyjmenovávat všechny, tak to shrnu a řeknu, že všichni herci jsou perfektně zvolení pro jejich role a nemám k jejich hereckým výkonům ani jednu výtku. Čistě z technické stránky samozřejmě pochválím kameru, střih a také hudbu, která jemně a s klidem dolaďuje atmosféru filmu. Celkově se jedná o klasiku s velkým K, která se jednoznačně řadí na žebříček nejlepších českých filmů, možná, že je to i ten nejlepší, ano, asi je. Rve mi to srdce, ale asi ten půl bod za tu slabší druhou polovinu strhnu. I tak to je perfektní český film, jak z hlediska příběhu či humoru, ale také díky své emoční stránce. Je to film, který není bezdůvodně na 10. místě mezi nejlepšími filmy, tady na ČSFD. No a já se zase těším na Vánoce, jednak z důvodu pohody a atmosféry, ale také z důvodu toho, že budou opět vysílat legendární a nestárnoucí klasiku jménem Pelíšky. Známka: 9,5/10 () (méně) (více)