Režie:
Svatopluk InnemannKamera:
Václav VíchHudba:
Erno KošťálHrají:
Antonie Nedošinská, Slávka Tauberová, Růžena Šlemrová, Jindřich Plachta, Jan Marek, Josef Rovenský, Jiří Sedláček, Eman Fiala, Marie Grossová, Čeněk Šlégl (více)Obsahy(1)
Liduška, neteř bohaté máselnice Mastílkové, se zaslíbila Jeníkovi, synu ševce Kroutila, ale její teta naléhá, aby se provdala za šviháka von Dudka. Dívka přesto napíše Dudkovi dopis na rozloučenou a dá jej tetě, která však psaní předá Jeníkovi. Mladík nabude dojmu, že ztratil svou lásku, a trápí se. Situaci se pokusí využít zpěvačka Cibulčíni, aby získala Jeníka pro sebe. Nešťastná Liduška přijímá ze vzdoru Dudkovo dvoření. V neděli se koná slavnost, zvaná Fidlovačka, na níž má dostaveníčko celá Praha. Dudek se tady posmívá české písni a vybízí kapelu, aby zahrála něco německého. Starý Kroutil odsoudí jeho chování a rozhorlí se nad nedostatkem národní hrdosti mnohých Čechů. Do toho slepý hudebník Mareš zanotuje "Kde domov můj" a dojme všechny kolem... (ČSFD)
(více)Recenze (12)
Na tomto filmu je vidět, jak jde čas. Nelze zde hodnotit jednoduchý příběh, herecké výkony, výpravu ani hudbu, či spíše zvuk. Je to opravdu jen zajímavost pro filmové fanoušky, dokumentující, jaký skok za předchozích 80 let udělal filmový průmysl. Věřím, že všichni tito filmoví průkopnící dělali co uměli a mohli, což je třeba ocenit. Vlastně i mě přiměla ke shlédnutí tohoto snímku spíše zvědavost, než očekávání hlubšího zážitku a troufám si tvrdit, že moji vnuci by po deseti minutách film zastavili. ()
Filmová adaptace Fidlovačky má několik technických neduhů stejně jako další raně zvukové filmy, tedy některé promluvy jsou špatně slyšet, některé ruchy příliš ruší, ale v podstatě jsem tady slyšela téměř každé slovo, což se i u pozdějších operet říci nedá a ústřední pěvecká dvojice byla sympatická. Navíc doplnění předními herci ve vedlejších rolích bylo skvělé, Antonie Nedošínská patlající češtinu s němčinou byla prostě geniální. ()
Je vcelku pochopitelné, že Fidlovačka s nejslavnější českou písní, totiž státní hymnou, padla za oběť prvním domácím pokusům se zvukovým filmem. Charakter Tylovy (zpěvo)hry je jasně čitelný, silná dávka antigermanismu sklízela zaručený úspěch, podpořený navíc komickými postavami Mastílkové a Herr von Dudka, jejichž falešné "němčení" je náležitě zesměšněno. Innemann svůj film vybavil vedle soudobých hvězdiček z pražských operetních scén i plejádou vynikajících hereckých osobností v čele s Antonií Nedošinskou, Plachtou, Šléglem, Šlemrovou, Rovenským a také významným operním pěvcem Otakarem Mařákem, který v závěru zazpíval Škroupovu píseň. Spokojenost zavládla na všech stranách, filmové premiéře tleskal i prezident Masaryk a nebyl tedy důvod se jakkoliv znepokojovat. Ať žije panslavismus! ()
Pro sběratele kuriozit a filmové historiky. 1) Divadelní expresivní herectví je dané historicky, pravděpodobně i dobovým vztahem k národní ikoně, ale dnes už mi příliš nevoní._____ 2) Ani mizerný zvuk filmové kopie nepřispívá k diváckému zážitku._____ 3) Ale propojení jazyka českého a německého působí nejenom příjemně archaicky, ale i příjemně vůbec._____ 4) Obsažný koment: tomtomtoma****._____ 5) Jo a pozdravujte ode mne Herrn von Dudeka. Jako prototyp české nezlomné povahy byl k sežrání. ()
Povedené dílo, závěrečná vlastenecká desetiminutovka patří k tomu nejsilnějšímu v českém filmu třicátých let. Divadelní hra byla poprvé uvedena v prosinci 1834 ve Stavovském divadle. Bohužel jsem ji neviděl, dle obsahu na internetu se ale zdá, že film se od ní přece jen v něčem liší. Co bych ocenil na Innemannově snímku - posměch vůči Čechům, kteří si hráli na Němce, aby vypadali jako něco lepšího. Jak nadčasové a stále aktuální, dnes nám zase piráti radí, ať se místo k české hlásíme k národnosti evropské, zkrátka kdo se nepoučí z historie, je odsouzen ji neustále opakovat. A ještě jednou chci pochválit závěrečnou scénu z fidlovačky, ten projev ševce Kroutila bych nechal vytesat do kamene. Najděte si jej na YouTube a pouštějte svým dětem či vnukům. ()
Galerie (5)
Zajímavosti (4)
- V dobovém tisku byla Fidlovačka označována za "první ryze český zvukový a mluvící film". Zdroj: Český hraný film 1930-1945, NFA 1998. (ČSFD)
- První zvukový film natočený pouze v české verzi. (Snorlax)
- Celé natáčanie filmu trvalo iba 10 dní. (Raccoon.city)
Reklama