Režie:
Lamberto BavaScénář:
Lamberto BavaKamera:
Luigi KuveillerHudba:
Carlo Maria CordioHrají:
Joanna Pacuła, Tomas Arana, Gianni Garko, Erika Blanc, Giovanni Lombardo Radice, Bruno Corazzari, Paolo Baroni, François Montagut, Sebastiano Lo MonacoObsahy(1)
Krásná vdova po pianistovi, který zemřel při dopravní nehodě, dostává baličky s částmi těl od brutálního psychopata, který je určitým způsobem spojen s jejím mrtvým manželem... (TV Horor Film)
Recenze (11)
Na 90. léta ucházející pokus o giallo, nenudil jsem se, chybí ovšem silnější pointa a lepší závěr. Nešlape to úplně tak, jak bych si představoval, Myslím, že je i chyba, že nám identitu vraždícího maniaka Bava ukáže moc brzy a vůbec nás nenechá tápat. Jednoho překvapení se sice dočkáme, ale není zas tak dobré a nedává velký smysl. Docela originálně vyzní použití klasické hudby při vraždách, kterou si poslouchá vrah ve walkmenu (viva 90. léta)! Líbilo se mi obsazení, Pacula je moc pěkná a Arana sympaťák. Znalce italského filmu jistě potěší legendy jako Garko, Corazzari a Blanc v menších rolích. O trochu horší než Bavova klasika z 80. let Morirai a mezzanotte, ale o mnoho lepší než příšerný Foto di Gioia od stejného autora. Pokud bych měl porovnávat s konkurencí, tak v 90. letech stále vede Argento, i když i u něj kvalita výrazně poklesla. Martino natočil Mozart è un assassino se slušným příběhem, ale ledabylým zpracováním. ()
Zdlouhavé, místy nudné, napětí občas ujde, příběh -spiknutí je ale i přes malé nedostatky, jinak docela zajímavý, občas se v něm člověk ale docela těžko orientuje. Vraha tu známe od začátku, takže žádné překvápko se prakticky nekoná, a to i na konec, který je podle mě hodně absurdní. Krvavé vraždy s malou příchutí gore (useknutá ruka v zápěstí atd), se ale docela povedly, nejvíce šokující scéna je patrně ta, kdy je zabijákem brutálně zabita učitelka před plnou třídou malých nevidomých dětí, kdy jednomu z dětí krev z oběti vystříkne až na jeho tvář. I přes mírně vyvažující pozitiva mě ale tenhle giallo/slasher kříženec moc neoslovil (jiné Bavovy kousky, především z 80s jsem zatím neviděl, tak nemohu porovnávat), ale snaha tu zase byla, to se rozhodně snímku a jeho tvůrcům upřít nedá. Nutno také podotknout že samotný subžánr se už prakticky někdy od poloviny 80s let nacházel ve stádiu klinické smrti (a to nemluvím o 90s), kdy prakticky jen dva režiséři se ho tou dobou snažili udržovat ještě jakž tak při životě, a to právě Lamberto Bava a tím druhým byl Dario Argento. A za to jim oběma patří můj dík. ()
Byť už byl L. Bava za zenitem, přesto se jedná o sympatické giallo. Osobně mi přišel příběh dostatek napínavý, scény, kdy postavy hledají, tápou a někdo je pozoruje mají patřičný náboj. Atmosféře napomáhá hudba, která jakoby vypadla ze starších snímků, ale i zvídavá kamera. Protože Italové mají estetický cit v krvi, je interiér vily, kde Tracy žije, pastvou pro oči. V domě jejích rodičů nesmí naopak chybět rozsáhlé schodiště. Proč bylo na hřbitově vykopáno tělo jejího manžela a proč jakýsi maniak zdánlivě náhodně vraždí a odebírá obětem části orgánů? A proč jejich adresátem je právě Tracy? Ucho, oko, ledvina... Nejvíce se mi líbila scéna v bazénu a ve škole pro nevidomé děti. Spíše 3,5* zaokrouhlím nahoru. ()
Lamberto Bava se moc nepotatil, ikdyž určitá snaha je tu znát. ()
Lamberto tentokráte nesází na těžkotonážní killery oděné do černých overalů s koženými rukavicemi, ale vybavuje vraha walkmanem a třicet čísel dlouhou kudlou. Rozmanitými způsoby mordů režisér opět srší, ikdyž krví naopak notně šetří (hrdlořez přímo před třídou dětí, "cut" na hajzlíku a tak dále) Postupem času jsem měl nemalý problém s vyšetřovací linií, kterou zamotal tvůrce tak delikátně, až jsem se chvílemi absolutně nechytal... Velmi mě potěšilo angažování sympaťáka Arany do role samotářského detektiva, které vyšlo na jedničku. 7/10 ()
Tak na pol plynu. Pacula pekná, vila, kde sa uchýli tiež, spracovanie v poriadku, ale štylisticky to nie sú režisérovi najlepší Démoni. Gore ani killings nič extra, príbeh O.K., ale staršie a lepšie giallo filmy ho zväčša mali o dosť lepší. Na jedno pozretie. ()
Další nepodařené giallo Lamberta Bavy, které je tentokrát unikátní scénáristickým bizárem. K jeho přiblížení by bylo třeba vyspoilovat celý film, ale možná stačí říct, že celá série vražd vznikne tím, že vůbec nikdo v tomhle filmu nedělá svojí práci dobře. Od patologa (který změřením pulzu určí smrt oběti před 2 hodinami) po vyšetřovatele, po psychology v ústavu až po manželku. Závěrečným pominutím scénáristy a režiséra v jedné osobě je nakonec detektiv, který své milence sedící v autě oznámí, že hned přijde, aby kolegovi poté oznámil, že si bere den volna a vydal se pěšky úplně pryč do prázdného města, zřejmě za tím Němcem, který schovává lidem věci. Mohl bych samozřejmě psát, že Bava vůbec nedokáže vytvořit napětí (maximálně se rozčílit na ženskou, která v ohrožení života nechává všude za sebou otevřené dveře do domu), vraždy jsou obyč, od začátku je vidět tvář vraha, takže je to nuda, cokoliv nevraždícího se strašně táhne, že máte pocit, že se díváte na Hobbita v extended verzi. Ale fakt největší tragédie filmu je, že vůbec nedává smysl a když se po skončení zamyslíte nad motivací vraha a proč vlastně co komu uřízl, tak už to nemá smysl vůbec. Kvůli tomuhle je toto giallo asi třeba vidět. :D ()
Hezky natočený krimi thriller s prvky slasheru a gialla. Panu Bavovi ml. se podařilo natočit celkem zajímavý a místy i příjemně napínavý kousek. Řekl bych, že v daném žánru jeden z těch lepších, co v Itálii v 90.letech vznikaly. Líbila se mi kamera, vyšetřování mě bavilo, většina vražd byla fajn a postavy mi přišly i docela sympatické. Célé mi to svou estetikou trochu připomínalo Argentovo Tenebre. ()
Thriller -Slasher, horor ani moc nie o vrahovi, ktorý chce pomstiť smrť a nehodu svojho kamaráta tým,že vraždí ľudí a z ich pozostatkov tela, ktoré aj zasiela kamaratovej manželke chce stvoriť svoj kamaráta a tak ho oživiť. Má to dobrú atmosféru aj občasné napätie 3* ()
Možná kdybych předem věděl, že to je Slasher a ne giallo, dal bych i víc. Jenže když to nějakej debil otaguje tady na csfd jako "giallo" a když potom vidím první vraždu, ve který je vrahův ksicht, je to pak těžký. Slasher asi pro někoho zajímavej, jenže mě to nebavilo. Vrah vypadá jak koště, to je první věc. Druhá - zápletka je debilní. Jako další mě sraly všechny postavy. Jakási láska mezi vyšetřovatelem a ženskou, kterou chce vrah zabít, byla dost trapná. Jak z nějakýho televizního filmu, kterej běží v dopo na Barrandově. Napětí taky moc nefunguje, ale nějaká snaha tu je. Co musím ale pochválit je vynikající nadprůměrná kamera mýho nejoblíbenějšího italskýho kameramana Luigi Kuveillera. Můj první Lamberto Bava, takže nemám s čím porovnávat, ale doufám, že Le Foto di Gioia bude teda lepší. ()
Naivní hloupoučká kreténinka, která však ve své době mohla zpoloviny zaplnit hospodské vesnické biografy. ()
Reklama