Režie:
Peter KosminskyKamera:
Richard GreatrexHudba:
Debbie WisemanHrají:
Ioan Gruffudd, Damian Lewis, Matthew Macfadyen, Cal MacAninch, Will Adamsdale, Tom Ward, Predrag Bjelac, Jodhi May, Branka Katič, David Hart, Enis Bešlagić (více)Obsahy(1)
V Bosně roku 1992, zasažené naplno válečným konfliktem, působí v rámci mezinárodních sil UNPROFOR i britská jednotka se svými obrněnými trasportéry zvanými Warriors. Jejich úkolem je dohlížet na situaci a nezasahovat do bojů mezi znepřátelenými etniky. Jak však lze nezasahovat, když vám před očima zabíjejí nevinné lidi, rabují a vypalují domy a pokud se dostanete příliš blízko válečné vřavy stáváte se i vy terčem kulek a granátů? A jak se vyrovnáte s tím vším utrpením, jež jste zažili po návratu domů?
Jedenáctkrát oceněný britský TV film, ukazující válku naprosto bez příkras. Genocida, masakry nevinných, nesmyslné rozkazy o nevměšování a pocity vojáků, kteří jsou denně přímo uprostřed tohoto pekla. (s.Predseda)
(více)Recenze (185)
Film velmi dobře zachycuje atmosféru bezmocnosti britských vojáků, kteří jen přihlíželi etnickým masakrům, kterým nesměli zabránit a nastoluje otázku o smyslu jejich přítomnosti v této válce. ()
Film, který je vlastně úplně bez akce,hereckých hvězd,vtipu či specíálních efektů,ale s tak neuvěřitelnou atmosférou a myšlenkou co chce předat ,byl pro mě ohromným šokem. Chtěl jsem po něm jít spát,ale ono to prostě nešlo,nemohl jsem na něj přestat myslet.Takle by to asi mělo vypadat. ()
Propracované bodobně jako Greengrasovo Bloody Sunday s menšími emocemi. ()
Tak tomuhle řikám válečný film. Není nad to, když se nad scénářem sejdou lidi, kteří událost, o které film pojednává, skutečně prožili. Budu-li trochu konkrétní a vztáhnu svůj zážitek na loňský rok, tak chci podotknout ať se jde Kathryn Bigelow se svým Hurt Lockerem vycpat!! Kdyby tohle bylo bráno jako normální film a šlo to do kin, je to v tady možná v TOP 10. Mě přinesl snímek velmi mnoho nových pohledů i otázek k debatě. Film ukazuje, že před necelými dvaceti lety to bylo na Balkaně o hodně drsnější než teď, kdy si tam naši vojáci, s veškerou mojí úctou, jezdí na výlet. Vlastní název je trochu zavádějící, protože hlavní aktéři si defakto za celý film nevystřelí, ale myslím, že to jejich válčení se odehrávalo spíš v jejich hlavách než na bitevním poli. Ale to jen dokazuje, že dobrý válečný film se nepozná podle počtu prázdných nábojnic, ale dobrým promakaným scénářem co nejreálněji přibližující svět vojáků, o kterých pojednává. Kdybych měl 6* - dám šest! ()
Kdyby takto vypadal každý televizní film. Osobně nechápu proč jen televizní. Výborné dílo, které vás nenechá chladnými. Od režije po hudbu výborný počin s atmosférou jak má být. 9/10 ()
Tohle si vynutilo můj čas, protože tam hraje Damian Lewis a taky, že se jedná o Bosnu, celá bývalá Jugoslávie není tak daleko od nás, a tuto válku jsme vnímali v televizi jako děti. Rozhodně tento film jde cítit autentičnosti a díky němu se mi rozvinul přehled o této občanské válce. ()
Vojna očami britských vojakov s mandátom OSN, ktorí prichádzali do vojnou zmietanej krajiny a nemohli z politickych dôvodov zasahovať do ničoho, čo sa dialo pred ich očami, nech to bolo akékoľvek kruté. Nechce sa mi nadávať na náboženské, rasové a iné dôvody, ktoré sú pravým alebo len fingovaným dôvodom na vojenské invázie. Chce sa mi spomenúť scénu z filmu - osem ľudí upálených za živa. Aj keď história pozná surovejšie prípady - napríklad inkvizitor Torquemada upálil zaživa 10 220 nevinných obetí, väčšinou žien, nie je to o množstvách obetí. Je to o schopnosti filmu, ktorý dokáže tak ukázať zúfalstvo, že sa staneme sami zúfalými..... Mne po skončení filmu ešte dlho tiekli slzy ...... ()
Za prvý musím napsat, že válečný filmy nejsou mojí silnou stránkou. Nikdy jsem jim nepřišel na chuť. Ale jak mezi komentáři někdo napsal. Tohle není válečnej film, ale film o válce... Dvě hodiny (verze, co vysílali na čt2) jsem koukal s otevřenou pusou a nebyl schopen odtrhnout zrak od dění na monitoru a v hlavě mi znělo: "Ty vole, to snad není možný, to není možný..." ()
Film, který mě poslal do kolen. Ještě dlouho jsem po shlédnutí nemohl usnout a v hlavě jsem přemítal, jaká zvěrstva se děla před necelými dvaceti lety, necelých tisíc kilometrů od mého domova. Snad i to, že se film natáčel v Čechách, umocnilo můj zážitek z něj. Prostředí je Vám tak blízké, že si připadáte jako doma. A situace, které se Vám postupně před očima zjevují Vám nedají spát. Film zapůsobil silně na moji psychiku. Scény se v průběhu děje více a více vyhrocují a ukazují stálě větší bezmoc britských vojáků (Situace kdy Ioan Gruffudd zachrání starého muže a starou ženu a v následné scéně kolem tohož domu projíždí v transportéru a vidí oba mrtvé). Přirozenost herců je úžasná a Vy budete prožívat jejich bezmocné situace a prožijete s nimi i velmi náročný návrat zpět do reality. Do života, kde Vás nebude zajímat kolik stojí plínky a jakou výbavu koupit pro mimino, protože Vy jste přeci viděli upálené děti bez hlav... ()
Takovou bombu, jak by se podle zdejšího hodnocení mohlo zdát, tedy rozhodně nečekejte. Ono to totiž zanechá silné dojmy, ale filmařsky to nějak úchvatně natočený kousek není. Přesto jde, hlavně díky dokumentárnímu podání, o zdařilý obraz války v bývalé Jugoslávii, kde bylo hlavním problémem OSN vytyčit si vůbec, co že to tam mají "vojáci" mírových sil vlastně ne/dělat. ()
Film Válečníci pojednává o konfliktu v Bosně roku 1992, kdy dosud pod povrchem doutnající nenávist mezi Srby, Chorvaty a Bosňáky naplno vzplála v ozbrojený a nevídaně krvavý konflikt. Autoři filmu se zaměřují na mírovou misi UNPROFOR v rámci OSN, které do Bosny vyrazily se slabým mandátem, a tedy bez možnosti do bojů jakkoliv zasáhnout. Dějem filmu procházíme se skupinkou britských vojáků, ve kterých se bije povinnost uposlechnout rozkazů s obyčejnou lidskostí, která jim nedovolí přihlížet brutálním masakrům civilního obyvatelstva. Jaké to je, být takovým vojákem, chtít těm lidem nějak pomoci, ale mít to zakázané? Válečníci o tomto tématu pojednávají naprosto brilantně, až z některých záběrů skutečně mrazí, a člověk při závěrečných titulkách ještě dlouho hledí na černou obrazovku, a říká si, jak se něco tak otřesného mohlo stát jen několik set kilometrů od našich hranic. Válečníci jsou zobrazením války ve vší její odpornosti a zvrhlosti, a rozhodně je lze doporučit nejen těm, kdo se o konflikty na Balkáně zajímají. ()
Nutno vidět. OSN je stále spíše jen debatní kroužek. ()
Ze startu se táhne jako med, ale pak to začne. Bez bombastických efektů, a přece tak silné a syrové, že to v člověku zanechá hlubokou brázdu. ()
bezmocnost. ()
Bosna 1992, občianska vojna, etnické čistky a do tohto pekla vstupuje britská jednotka v rámci medzinárodných síl, ktoré sa nezapájajú do boja. Musia zhltnút nie práve tie najkrajšie obrázky zo zverstiev Srbov, tiež sa musia vysporiadat s absurdnými rozkazmi nadriadených a hlavne zachovat si čistú a chladnú hlavu na bojisku. Velmi strhujúci a chladný príbeh britských vojakov, ktoré napísala sama vojna. ()
Bez servítky drsný a naproste reálny. Rok 1992 je asi najväčší nehumánny konflikt od dôb holokaustu v „civilizovanej Európe“ ironicky je to rok môjho narodenia. Mal som možnosť počuť toto všetko od známych čo mám v Chorvátsku a až po zhliadnutí filmu som pochopil ako to muselo naozaj vyzerať. Tento film síce neni grafická lahôdka ale pocit ,ktorý v človeku zanechá je ťažké vytvoriť akýmkoľvek rozpočtom. Perfektné herecké výkony len podtrhávajú atmosféru toho ako každý vojak NATO nedokázal žiť s tým čo videl a zažil. Dodnes ja sám rozmýšľam nad otázkou neutrality , je naozaj také dôležité nezasahovať keď okolo vražia nevinných? (videl som 118 minútovú verziu) ()
Film na jedné straně téměř dokonale vykresluje komické postavení UN v bosenském konfliktu s pocity vojáků, kteří bez jakékoliv možnosti pomoci musejí přihlížet občanské válce přičemž na straně druhé snímek zcela zbytečně ztroskotává na zásadních věcech jenž mu ubírají polovinu autentičnosti a kterým se dalo lehce vyhnout. Nečekal bych, že zrovna BBC pošle v onom roce ven tento film, kdy světem vládne silná proti srbská propoganda a svět vehementě kde může obhajuje bombardovaní srbska jednotkami NATO, které se týkalo v nadpoloviční většině civilního obyvatelstva. Poštovanje za BBC která měla koule na vypuštění tohoto díla v němž, ikdyž ne masivně tak přece, upozorňuje na velmi důležitá fakta týkající se války v Bosně, které se později projevily i v kosovském konfliktu. Film se absolutně vyhybá jakýmkoliv "legendám a mýtům" které světem o tomto konfliktu kolují. Jenomže, tyhle vzácný střípky narážek málo kdo zachytí. Divák se spokojí s vykreslením mise UN jednotek, zanadává si, že nemohly nic udělat, poplače si, že chorvati a srby páchali genocidu na bosenských muslimech a začne si vyrábět vlastní pravdu o tom, co se v ex-yu vlastně stalo. A tím se dostáváme k první věci, která je na tomto filmu unikátní. Jedná se totiž o jediný film (který nevznikl z žádné z ex držav yu), který se zaobírá z větší části chorvatskou stranou, která se ve velkém účastnila bojů v bosně proti muslimské části. Všechny ostatní zahraniční filmy pouze vykreslují srbské jednotky a z chovatských dělají lidumili až hrdiny, kteří zbraň proti jiným nikdy snad ani nevztyčily. Opět jako jediný film (z těch ne-balkánských) naráží na jednu velmi krutou pravdu již výše zmíněnou, která se později stala důležitým faktorem v kosovském konfliktu a to fakt, že muslimové odstřelovali své vlastní "sela" v nichž byli lidi stejné víry přičemž tyto akce později připisovali především na vrub srbům. Tento nejvíce věrohodný zahraniční film na toto téma však selhává v primitivních věcech. Těžko, těžko naladíte atmosféru bosenských vesnic, když celý štáb na bosenské území nikdy nevkročil a vše se natáčelo v České Republice. Těžko se dá pominout tak výborně vybraný komparz, který v některých částech filmu hovoří česky a těžko pak chápat to, že někteří chorvati vlastně vůbec nemluví chorvatsky ale srbsky z čehož nakonec bohužel vychází jakýsi střed. [5/10] ()
Až teď jsem zjistil, že jsem viděl televizní zkrácenou verzi. No, nevadí. I tak to bylo syrové, bez obalu. Dostalo mě to. ()
Skvělý válečný film natočený v Čechách. ()
Moderní historie je tak trochu paradox. Protimluv. Historii si představujeme jako něco zakonzervovaného, vtěsnaného do školních učebnic. Zatímco současnost (ztotožnilelná s pojmem modernity), to jsou změny, neutuchající pohyb. Všechny významné historické události si musí počkat na větší časový odstup, než se jim dostane patřičného zhodnocení. To samozřejmě platí i o válce v bývalé Jugoslávii. Ale přesto už i dnes vznikají umělecká díla otevřeně reflektující problematickou realitu. Jedním z nich jsou Válečníci, ve svém důsledku velmi krutý film atakující nervovou tkáň, podstatu celého konfliktu. Válka jako brutální a destruktivní akt beroucí na sebe stovky podob. ()