Režie:
Vojtěch JasnýScénář:
Vojtěch JasnýKamera:
Juraj ŠajmovičHudba:
Milan KymličkaHrají:
Vladimír Pucholt, Ingrid Timková, Adam Davidson, Jakub Laurych, Emília Vášáryová, Vlastimil Brodský, Ondřej Vetchý, Jana Brejchová, Jiří Sovák (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Návrat ztraceného ráje je poetický film o domově, nevyzpytatelnosti osudu, lásce, toleranci a odpuštění. Tak lze charakterizovat snímek, jímž se po třiceti letech vrátil na plátna českých kin režisér Vojtěch Jasný. Tvůrce se také vrátil do moravské vsi Bystré, kde v roce 1968 natočil svůj slavný, velmi záhy však také trezorový snímek Všichni dobří rodáci, kroniku z let 1945–1958. Návrat ztraceného ráje volně navazuje na tento legendární snímek. Hlavní postavou nového příběhu je český emigrant, profesor filmové větve jedné z newyorských uměleckých škol Jan Poutník. Ani skutečnost, že žije na druhém konci světa, nezeslabila jeho vzpomínky na dětství a rodný kraj. Vojtěch Jasný tuto roli svěřil Vladimírovi Pucholtovi, hvězdě šedesátých let, který se tak rovněž po třiceti letech vrátil k herectví. Z původního hereckého obsazení Rodáků se zde objevují Vlastimil Brodský a Věra Galatíková. Novou postavu, amerického přítele Adama, ztvárnil americký herec Adam Davidson, držitel Oscara za nejlepší krátký film roku 1991. Jeho partnerku hraje mladá slovenská herečka Ingrid Timková. (Česká televize)
(více)Recenze (77)
Je pravda, že plynutie filmu je, jemne povedané, trochu čudné. Najskôr sme v Amerike, potom v porevolučnom Česku, občas vo vojnovom protektoráte a skončíme zase v Amerike ako stratený v New Yorku. Akoby niekto necitlivo zostrihal dlhý seriál do dlhého filmu. No jednotlivosti vo filme fungujú, malé osudy ma zaujali, svoje urobili aj dobrí herci a Ingrid Timková, ktorá sa nebála akejkoľvek odvážnej scény. Tvorcovia chceli niečo povedať o emigrácii, spomienkach na detstvo a zrekapitulovať niekoľko životov. Čiastocne sa podarilo, ale nie je to až také zlé ako tunajšie hodnotenie. ()
Jak píše Radek99, zdá se mi trochu nedoceněný tento zajímavý snímek, který vlastně jen ukazuje, jak žijeme. Zajímavý je také často dokumentární styl příběhu i pěkné zobrazení New Yorku. Ano, jsou zde místy scény, které jakoby se do filmu ani nehodí, ale vzápětí se ukazuje, že tam patří a neruší celkový ráz filmu. Pucholt sice působí hodně jako neherec, ale v průběhu filmu si to nějak sedne. Kdybych byl hodně kritický, dal bych asi i 50%, ale tentokrát jsem byl spokojený na 75%, 18.9.2014. ()
Režisérovi Vojtěchovi Jasnému sa celá reflexia návratu do rodného kraja i k najznámejšiemu filmu vymkla z rúk. Zároveň sa mu podaril unikát, ktorý si zaslúži hviezdičku - poetickým obrazom chýba akákoľvek poetika. O príčine nepodarku sa môžeme dohadovať, no diváci to prekukli pomerne jasne. Poznámka: Dôvodom nezdaru diela bola neúprimnosť. Jednoducho, tvorca nebol úprimný k tomu, ako vykreslil sám seba. Osobne som ho totiž zažil pri diskusiách po dokumentoch v Jihlave. A poviem Vám, v jeho príspevkoch žiadny raj prítomný nebol. Zo všetkého čo povedal, a čo som mal možnosť počuť, sršal nezmieriteľný hnev, samo vytáčanie hrubého zrna, síra a hromy blesky k názorovo opačne postaveným diskutérom. Z tejto stránky návratu sa v stratenom raji nezjavila ani byľka. ()
Návrat ztraceného ráje je velmi osobní zpovědí Vojtěcha Jasného. A pocta vynikajícím českým hercům, především těm, se kterými měl možnost pracovat. Vysvětluje. Pohnutky, důvody i pocity ztracení a vykořeněnosti. Snaží se o smířlivý tón ke starým křivdám minulosti. A vyjadřuje své rozčarování nad nevyužitým pokračováním při historické změně a přežívajícím přízemním pokrytectvím v chování a motivech lidí. I když naděje na lidskost je tu stále. Poetika již zestárla, převažuje smířlivost a pokus o otevření vlastní mysli každému, kdo o to stojí. Hlavní postavou příběhu a nositelem osobní výpovědi je český filmař v emigraci Jan Poutník (sympatický Vladimír Pucholt) v návratu do rodného kraje sladkých vzpomínek i usmířením se s křivdami temné historie. Usmíření osobní, partnerské i společenské. A stále se vztyčeným varovným prstem nedobrých lidských zlozvyků. Hlavní ženskou postavou je česká učitelka angličtiny Pampeliška (příjemná Ingrid Timková) jako pojítko vzpomínek bolestí i radostí minulosti a nadějí i upřímností budoucnosti. Důležitou postavou je americký filmař Adam (Adam Davidson) s romantickým přínosem i významem otevřené pomocné náruče. Z dalších rolí: Pampelišky zvídavý synek Joska (Jakub Laurych), snaživá starostka (Emília Vášáryová), odpuštění hledající varhaník Očenáš (zajímavý Vlastimil Brodský), s nezlomnou radostí přijímající život starostčin zeť Švanda (sympatický Ondřej Vetchý), Janova trpělivá manželka Dana (příjemná Jana Brejchová). stále živelný Strejček (Jiří Sovák), hlas kruté minulosti František (Radoslav Brzobohatý), hrdá vdova po Františkovi (Věra Galatíková), starý ochotník s dobrou náladou Karel Rada (Lubomír Lipský st.), nenasytný a všehoschopný Tichošlápek (David Matásek), osamělá Veselá vdova (Drahomíra Hofmanová), či Janovi rodiče (Josef Abrhám a Libuše Šafránková). Není to strhující dílo, nejde ani o volné pokračování Rodáků, je to především osobní zpověď pozoruhodného člověka se stále stejným vzkazem o potřebě lidskosti. ()
Hrozná nuda. Skoro nic se ve filmu nestane a když už se něco stane, tak je to úplně zbytečné. Navíc se film hrozně vleče, mohl by být o polovinu kratší a stejně by byl moc dlouhý. Hlavní děj je neustále přerušován vedlejšími věcmi, které s hlavním dějem nemají nic společného. Postavy (kromě dvou) nejsou zajímavé, herecké výkony jsou slabé a prezentace je nevýrazná a místy ošklivá. 2/10 ()
Galerie (6)
Zajímavosti (7)
- Ačkoliv se tento film nemá označovat jako pokračování filmu Všichni dobří rodáci, několik postav z tohoto filmu se zde objevilo: vdova po Františkovi (Věra Galatíková), Očenáš (Vlastimil Brodský) a Veselá vdova (Drahomíra Hofmanová). (zdeny99)
- Vladimír Pucholt nechtěl vzít hlavní roli Jana Poutníka. I přesto mu režisér poslal scénář v české i anglické verzi. Český scénář byl pro něj a anglický pro jeho manželku. (zdeny99)
- Jazzoví hudebníci hrají před Cathedral of Saint John the Divine, což je pseudo-goticko-barokní nedostavěný kostel na Manhattanu z roku 1892. (sator)
Reklama