![všechny plakáty](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w140/files/images/film/posters/161/672/161672956_0a5aa1.jpg)
Režie:
Jonas ÅkerlundKamera:
Pär M. EkbergHrají:
Taylor Swift, Uzo Aduba, Lily Aldridge, Joan Baez, Mary J. Blige, Ciara, Ellen DeGeneres, Cara Delevingne, Jason Derulo, Lena Dunham, Selena Gomez (více)Recenze (5)
To jsem tu jako fakt první s komentářem?!? No tak dobrá:). Začnu tím, co bych vytkl nebo mi trochu vadilo. Takže: nemám moc rád, když první jasnější záběry kapely na koncertu jsou prakticky při loučení s publikem po více jak dvou hodinách, z tohoto pohledu mám radši třeba koncerty S. Twain nebo B. Springsteena. Taylor mi přece jenom o něco víc seděla v té countryové pozici, kdy během koncertu střídala jeden nástroj za druhým. Mohlo tam být o něco méně "kecání", těch vložek, kdy byl koncert přerušen tím, jak Taylor vypráví. Ale to bude asi všechno, teď ke kladům. Co se týká první výtky, tam není co řešit, tohle mi přijde až trochu neuctivé k té kapele, když jsou celou dobu ve tmě. Druhý bod by se dal ospravedlnit asi tím, že Taylor se prostě v kariéře posunula z countryové pozice někam jinam, a koneckonců... já to tý potvoře budu muset sežrat i s navijákem:). I to, co dělá tady na tom záznamu, jí sedí, navíc se svojí výškou, postavou a těma jejíma .... krásně modrýma očima:) se na ni moc hezky kouká. I na nějaké ty nástroje v jejích rukách nakonec došlo. A k tomu kecání: ano, mohlo ho být míň, na druhou stranu je fakt, že bylo docela zajímavé vidět, kolik hostů se během toho turné na pódiu vystřídalo, a že některé písničky mohly být velice zajímavé. Stejně tak bylo vidět, že Taylor si každého z těch hostů na pódiu užívá naplno. A moje celkové hodnocení? Moc se mi to líbilo i s těma drobnýma, výše popsanýma nedostatkama! Po vizuelní stránce je to neuvěřitelná podívaná, ty tisíce světýlek na rukách návštěvníků vypadají úžasně, v kombinaci s velkoplošnými obrazovkami, tanečníky a videoefekty vše vytváří úchvatnou podívanou, po obrazové stránce je to jeden z nejkrásnějších koncertů, které jsem zatím viděl, skvělá, perfektně vymyšlená show, je vidět, že Jonas Åkerlund umí. Ode mě jednoznačně plný počet. Trochu mě mrzí, že to Taylor dodnes nevydala na DVD, na tohle bych asi slyšel. ()
Pasáže zo samotného koncertu z turné k asi najlepšiemu popovému albumu posledných desiatich rokov je fantastický a za plnú paľbu (najlepším momentom je rocková verzia We Are Never Ever Getting Back Together). Bohužiaľ tieto segmenty tvoria asi tak polovicu stopáže a zvyšok je poprestrihávaný nudnými rozhovormi s Taylor Swift, ktoré sa poväčšinou venujú tomu, koho všetkého zlákala na to, aby sa s ňou ukázal na pódiu počas uplynulého turné. ()
Takto pred rokom a niečo asi to bolo, čo som ju objavil a absolútne prepadol jej pesničkám a kúzlu. A už je to tu zas. A na mojom uchvátení - akoby som bol nejaká pobláznená štrnástka - sa nič nezmenilo... - až na to, že teraz už Taylor uznávam aj ako profesionálku vo svojom fachu, cieľavedomú superstar, ktorá presne vie, čo robí, má jasnú predstavu o tom, ako sa to robiť má a ide jej to perfektne. Inak by som rozhodne nestrácal čas sledovaním nejakého koncertu... ___ Nebol som ale schopný pozrieť to naraz - na to mám tie skladby príliš rád - a vidieť ich takto, zbavené mojich predstáv a kúzelnosti videoklipov, je predsa len trochu inde. Tá sprievodná show je fantastická, ale vidieť ako je každý krok vyrátaný, a všetko naplánované, je ako pozerať čarodejníkovi do kotlíka, čaro mi uniká a hlboký prežívaný cit každej tej skladby mizne... ()
Jsem posluchač okrajové divné hudby, ale chci být v kontaktu s tepem doby, tak občas strávím večer seznamováním se s hudbou která aktuálně vládne mainstreamu. Padla volba na Taylor Swift, prý je nejlepší. A zatímco u Billie Eillish jsem masovou oblibu rychle pochopil (její hudba je různorodá a má co nabídnout masám i fajnšmekrům), u Taylor Swift slyším jen nemastný neslaný pop pro lidi kteří se bojí čehokoliv co vybočuje, co nabízí opravdovou emoci. Celý set mi zněl jako soundtrack k těm probdělým nocím, kdy sedíte ve čtyři ráno v prázdném klubu, barman ještě silou vůle stojí na nohou, ve zmačkaných kelímcích je centimetr piva a vajgl, z PA se pouští Taylor, aby chvílím, které si nikdo neužívá, dodala iluzi života. Zase je fajn že si to nehraje na něco víc než plytkou zábavičku, která by bez třpytivého spektáklu neobstála ani jako kulisa v obchoďácích. ()
Reklama