Režie:
Clive DonnerKamera:
Curtis ClarkHudba:
John AddisonHrají:
Peter Ustinov, Jean Stapleton, Constance Cummings, Tim Pigott-Smith, Kenneth Cranham, Susan Wooldridge, Nicollette Sheridan, Caroline Langrishe (více)Obsahy(1)
Peter Ustinov jako legendární detektiv Hercule Poirot se přijel bavit a náhle má plné ruce práce. Hercule Poirot se rozhodl strávit víkend na panství George Stubse, kde ho čeká neobvyklá kratochvíle. Pozvání přijal na popud paní Oliverové, americké spisovatelky kriminálních románů, kterou sir George najal, aby pro jeho přátele připravila zvláštní hru. Všichni hosté budou hledat stopy, vedoucí k usvědčení fiktivního vraha, a Hercule Poirot se na to moc těší. Sotva ale zábava začne, vymkne se autorce z ruky. Místo jedné falešné mrtvoly se objeví hned dvě skutečná těla! Velký detektiv musí opět zaměstnat své geniální šedé buňky... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (33)
Je možné, že je to kvůli tomu, že jsem dřív viděl novější Poiroty a nemůžu si Sucheta vynachválit, tak proto mě tyto starší díly tolik nenadchli. I když je P. Ustinov jistě jinak uznávaný herec Poirot mu podle mě nesedí. Dále nevím, jestli to bylo tím, že jsem byl tolik unavený, nebo film opravdu provázely mrtvé chvíle, protože jsem na okamžik usnul a neviděl jsem celou hru. Teprve ve chvíli, kdy začal Poirot řešit jsem začal dávat pozor a i zde se našli slabé chvilky. Námět v podobě A. Christie je samozřejmě dobrý, ale mimo hlavních detektivů a záporáků to spíš herci kazili, hlavně ta strašná babizna, která sice měla být divná, ale otravovalo to i mě jako diváka a kdo si čte mé komentáře, tak ví, že otravnou babiznu v HP5 jsem si vychvaloval. Zkrátka a dobře, film se mi líbil, ale znovu se na něj asi nepodívám, možná jen kvůli chybějící části. ()
"Někteří musí své šedé mozkové buňky prohánět, inspektore, a někteří se musejí nechat prohánět od nich !!" ;) Jedinečným a nepřekonatelným, nikoliv jediným, Poirotem pro mě zůstává skvělý David Suchet, nicméně ani Peter Ustinov se svými dvěma Oscary patřící k hereckým legendám nezklamal, Poirotovi propůjčuje kus svého kouzla a velmi zřetelně ho ozvláštňuje, a zde také jasně ukazuje proč.. Ne jeho vinou patří Hra na smrt k nejslabším "poirotovkách", když jí jasně schází atmosféra, napětí postrádá jakoukoliv gradaci a celkově působí velmi podprůměrným dojmem.. Celkově jde o velmi multikulturně bizarní záležitost, když příběh belgického detektiva ztvárněného hereckým pojmem s ruskými předky z pera anglické šestákové autorky Agathy Christie točí Američané, byť rukou Brita..;) ()
Ustinov není špatný Poirot, vlastně je i dobrý, jenže všechno ostatní výsledku brutálně podráží nohy, už jen samotný Hastings, který nejenže je ještě tupější, než lékařské znalosti doktorů z Ordinace v růžové zahradě, ale hlavně vypadá přesně jako někdo, kdo má ve svém sklepení umělou sluj, kde przní nezletilé pudly, které předtím obarvil na oranžovo a nosí při tom na hlavě čepici v podobě přistávající kachny. posunutí děje o několik desítek let do současnosti je velmi nevhodné, protože nové době nebyl upraven starý příběh a jedná se pouze o kosmetické změny (ach ty hnusné kostýmy a mužská náušnice v podobě nůžek, to mě bude ve snech děsit do dalšího milénia!). ()
Nepovedené převedení do dnešní doby, nevystižení postav, obzvláště kapitána Hastingse, ze kterého udělali úplného "idiota". Kromě toho tento snímek dělá "blbečka" i z diváka. Americká produkce to prostě většinou neumí, ať u Poirota, nebou u Sherlocka Holmese. Není to ono. Předstírají, že točí chytrý film, ale opak je pravdou. 20% ()
Agathu Christie a její detektivní příběhy mám ráda v jakékoli podobě - kromě této. Na začátku musím zmínit, že Petera Ustinova jsem jako Poirota nikdy nemusela. A zasazení děje do tehdy současných 80. let snímku zrovna nepřidalo. Ústřední trojice detektivů - Poirot, Hastings, Oliverová - vypadá mezi těmi všemi mladými a "moderrně" oháklými lidmi jako parta karikatur. Madame Oliverová je uječená hysterka, kapitán Hastings vypadá s prominutím jako přihřátý trouba a nad obtloustlým a nemotorným Poirotem jsem se taky dost navztekala. Proti samotnému příběhu nic nemám, jeho lacině vypadající televizní pojetí a degradace hlavních postav z něj však činí jen průměrnou záležitost. ()
Galerie (7)
Zajímavosti (1)
- Původní román Hra na vraždu z roku 1956 vychází z novely Greenshoreova kratochvíle, ve své době nepublikovatelné pro svůj formát (nebyla to ani povídka, ani román). (NinadeL)
Reklama