Režie:
Roland JofféScénář:
Jeanne LabruneKamera:
Robert FraisseHudba:
Ennio MorriconeHrají:
Gérard Depardieu, Uma Thurman, Tim Roth, Julian Glover, Julian Sands, Timothy Spall, Murray Lachlan Young, Hywel Bennett, Richard Griffiths (více)Obsahy(1)
Uma Thurmanová a Gérard Depardieu, králova přítelkyně a umělec francouzské kuchyně, se setkávají uprostřed velkolepých slavností Ludvíka XIV... Píše se rok 1671. Francouzský šlechtic Ludvík Bourbon, kníže z Condé se topí v dluzích a jediným východiskem jak získat finance, je požádat krále Ludvíka XIV. o velení ve vojenském tažení proti Holandsku. Král je pozván s celým versailleským dvorem na zámek de Chantilly, a Condé svěří svůj další osud do rukou Françoise Vatela, svého vrchního šéfkuchaře. Geniální Vatel, proslulý přípravami opulentních hostin a nejvybranějších lahůdek, připraví třídenní podívanou, na kterou král nesmí jen tak zapomenout. Ludvík XIV. přijíždí na návštěvu i s královninou dvorní dámou Anne de Montausier. Vatel je krásnou ženou okouzlen a stává se sokem v lásce nejen svému panovníkovi, ale i královu důvěrníku markýzi de Lauzun. (Česká televize)
(více)Videa (2)
Recenze (91)
Joffé, ako sa dalo čakať, vôbec netrocharčil a pripravil výpravou bohatú a premyslenú historickú šarádu. Druhé výrazné plus je výber herca do úlohy Vatela, Depardieuov dobrácky výraz (aspoň svojho času) pôsobí dostatočne kontrastne ku všetkým slizkým postavám nie príliš epického príbehu, najmä v porovnaní s Rothom. No a tak sme sa dostali aj k problému č.1 a to je samotný príbeh, ktorý asi bude aj dôvodom, prečo sa z filmu stal prepadák aj medzi prepadákmi. Osobne mi je to ľúto keď vidím v každom detaile takú snahu všetkých tvorcov. ()
Mile prekvapeni v podobe vypravneho kostymoveho dramatu z obdobi Ludvika XIV, kde hlavni roli hraji velkolepa priprava a samotne oslavy pro zmineneho Krale Slunce. Cele tyto okazale slavnosti ma na starosti Francoise Vatel (Gerard Depardieu). K podobnym povyrazenim vrchnosti patri intriky nebo potreba se zalibit ci dvorit krali, coz zde nechybi a je prikoreneno spokojene hrajicimi herci v rolich padnoucich na telo. 80% ()
257. Těžko dokáži popsat všechny ty mocné pocity s přesností tak, jak bych si zde vypsat přál, právě ve ztvárnění charakterní postavy Francoise Vatela je mi Gérard Depardieu velmi blízký, námět nerovného souboje svobodomyslného, úžasně tvořivého člověka se zhoubným režimem, se zvůlí, bezohledností, pohrdáním, jen pro nekončící zábavu a radovánky, stále lačná slast a rozmařilá potěšení jako symboly osobního postavení a vlivu v mocenské hierarchii, bída a strádání jako doživotní, nezměnitelný úděl, ani smrt, ani zmrzačení, nic nesmí narušit kolorit vznešenosti a pýchy, obraz bezpráví a bezmoci, jen s jedinou svobodnou volbou, vzít sám sobě život, odejít s hrdostí a nepřijmout ponížení, zachovat si svoji důstojnost, i když to znamená smrt, velmi silný, podnětný příběh s mnoha odkazy k současnosti, díky za takovou tvorbu, je nutná k pochopení následných historických událostí v širším kontextu. ()
Depardieu zkrátka tento povedený koprodučňák táhne, jako ostatně mnoho jiných filmů. Zde lze pochválit i tu skvělou výpravu a takové ty pěkné věcičky, co dělají filmařské řemeslo uměním. Opravdu skvěle udělaný film, z kterého se člověk mimo jiné dozví, jak vznikla třeba taková šlehačka, nebo že dna se dá lečít čerstvou papouščí krví. A můj děd k tomu jen dodává, že jsou to kecy, že lepší je prý Ibalgin. Zda to má vyzkoušené nevím, plánuju se ho zeptat až u magazínu Víkend. ()
Jedna z posledních opravdu výrazných rolí Gérarda Depardieu, který si posléze zkazil reputaci tím, že neuměl říkat ne a to nejen tehdy, když mu nabízeli něco k jídlu. Bral totiž i kdejakou roli ve zjevných propadácích. Vatel je výpravné kostýmní drama zasazené do období vlády krále Slunce Ludvíka XIV. Někteří mají ke své škodě snahu považovat Vatela především za milostný příběh mezi Vatelem a půvabnou dvorní dámou, jenže to je spíš vedlejší motiv. Hlavní roli hraje otázka, kde je mez, při které podřizováním se autoritě ztrácí člověk veškerou sebeúctu. Kam až je nutné se sklonit před zvůlí toho mocnějšího? Na jedné straně totiž stojí mocný panovník, na druhé ten, kdo odmítá být věcí, kterou je možné prohrát v kartách. Z tohohle filmu přímo čiší, vůči čemu se vymezovala revoluce v USA a především ve Francii. Ludvík XIV., který je tu vylíčen jako poživačný hejsek, byl přitom mnohem víc než jen rozmařilým despotou. Byl to výrazný politik, který udělal z Francie nejvýznamnější kontinentální mocnost, velmi pracovitý, se strategickým způsobem uvažování. Nákladná výstavba paláců, bombastické slavnosti a okázalé vystupování byly spíš než cílem, prostředkem ke zvýšení slávy Francie. Film ukazuje odvrácenou stranu života u dvora, kde se všichni snažili získat za jakoukoli cenu přízeň panovníka a udržet si ji. Vzhledem k velkorysému rozpočtu je to i podívaná, zkrátka snímek, který dokáže zprostředkovat luxus panovnického dvora patrně s větším leskem, než jaký měl ve skutečnosti. Celkový dojem: 80 %. ()
Galerie (21)
Zajímavosti (1)
- Vatel zahajoval filmový festival v Cannes 2000. (Hal_Moore)
Reklama