Režie:
Philippe AgostiniKamera:
André BacHudba:
Jean FrançaixHrají:
Jeanne Moreau, Alida Valli, Pascale Audret, Pierre Brasseur, Jean-Louis Barrault, Anne Doat, Margo Lion, Georges Wilson, Paula Dehelly, Pascale de Boysson (více)Obsahy(1)
Květen 1789. Do kláštera v městečku Compiegne přicházejí dvě mladé dívky, každá s odlišným pohledem na život a okolní svět, jejich uvedení do asketického stylu života se ujímá matka Marie (Jeanne Moreau). Vzápětí vypukne ve Francii revoluce a bratr jedné z nich, příslušník vysoké šlechty, hledá v klášteře útočiště. Když jej pronásledují revoluční orgány, obě mladé jeptišky jsou postaveny před soud...
Prvotní předlohou k filmu ROZHOVORY KARMELITEK je román německé spisovatelky Gertrud von Le Fort (1876-1971), která se věnovala postavení ženy v křesťanské společnosti. Podle jejího románu Die Letzte am Schaffot (1932) napsal francouzský dramatik Georges Bernanos (1888-1948) divadelní hru Rozhovory karmelitek, která byla na jevištích uvedena až po jeho smrti (1949). Román i jeho dramatizace vycházely ze skutečné události francouzské historie, kdy bylo šestnáct jeptišek karmelitánského řádu popraveno za spiknutí proti revoluci. Děj se soustřeďuje na diskuzi o obecném smyslu revolucí, které vesměs znamenají teror a zkázu v kontrastu s křesťanským chápáním světa. Převodu divadelní hry na filmové plátno se ujal kameraman Philippe Agostini, který se filmové režii věnoval jen zřídka, na režii a scénáři se podílel také švýcarský dominikánský mnich R. L. Bruckberger, který spolupracoval i na pozdější televizní verzi z roku 1984. Film se natáčel v historických exteriérech Senlis a Compiegne nedaleko Paříže. V rozmezí několika týdnů proběhla premiéra filmu ve Francii, Itálii a Německu v létě 1960, o rok později se mu dostalo dvou ocenění ve Španělsku.
(argenson)
Recenze (14)
Být režisérem Bresson, mohl film dosáhnout ještě vyšších výšin, ale i tak je film podstatně lepší než novela Gertrudy von Le Fort, kterou jsem přečetl při příležitosti zhlédnutí filmu. Přikládám to úpravě Georgese Bernanose. Přibyly humorné prvky (hluchá sestra), úzkost je hmatatelnější, vztahy postav přirozenější. Za vše mluví, že novela je koncipována jako čtyřiceti stránkový dopis muže přítelkyni, zhusta oslovované „ach, má drahá přítelkyně“ – chápal bych to, kdyby byla pisatelem žena. Filmu i novele musím ještě vytknout úpravu skutečnosti pro dosažení větší dramatičnosti vytvořením postavy úzkostné sestry, jako by sama skutečnost nebyla dostatečně dramatická a pro Církev slavná. Ostatní již bylo napsáno. – Blahoslavené mučednice z Compiègne, orodujte za nás. ()
Reálná historie lidského rodu píše příběhy krásy, bolesti, ušlechtilosti, nízkosti, tragiky, … . Příběh šestnácti řeholnic, popravených gilotinou 17. června 1794 v samém závěru nejkrutějšího běsnění Velké francouzské revoluce je právě takovým reálným historickým příběhem. Příběhem podaným takovým způsobem, že vás ohromí a umlčí. Obyčejné ženy, sestry, pocházející z různých prostředí, různých povah, které se dostanou do situace, kdy stojí tváří tvář pozemské moci, jíž nejde vzdorovat, ne beztrestně. Obyčejné ženy, obyčejní lidé, lidé kteří nejsou prosti úzkosti, strachu z následků, který jim jejich vzdor přinese – a přesto jsou v tomto vzdoru schopny pokračovat až do svého pozemského konce. Projdou si čekáním na (předem jasný) rozsudek, po svém odsouzení na smrt, když jsou již vezeny na káře ke gilotině, když již kráčejí ke gilotině – modlí se, zpívají, obnovují svůj řeholní slib do rukou převorky. Jejich síla, jejich víra umlčí i po krvi „nepřátel revoluce“ lačnící dav. Jejich síla, s níž přijímají svůj tragický osud, dodnes zbavuje slov; víte dobře, že ve vás takové síly není. Krásný a bolestný film – protože my dobře víme, kolikrát si poté ještě šílenství davů, vyžádalo oběť podobných „obyčejných“ žen a mužů. ()
Hluboký zážitek! Strhující téma, výborný scénář i výkony... nemám, co vytknout! Pěkný komentář Pohrobek s jistými nepřesnostmi. Škoda, že film vidělo tak málo uživatelů! - - - Film se zakládá na skutečné události z francouzské revoluce: 17. července 1794 bylo gilotinou sťato šestnáct karmelitánek, protože nebyly ochotné porušit řeholní sliby. Nabídly své životy Bohu jako smírnou oběť za církev a obnovení pokoje ve Francii. Byly uvězněny, odsouzeny a popraveny. Je zaznamenáno, že na popraviště kráčely v řeholních hábitech za zpěvu latinských písní a dav diváků, jindy tak krutý a rozvášněný, je sledoval v naprostém mlčení, jako by šlo o církevní obřad oběti... Deset dní po jejich popravě, 27. července 1794, jakobínský teror, nejkrvavější období francouzské revoluce, skončil! - - - Námět putoval od autora k autoru: Konvertitka Gertruda von Le Fort napsala v r. 1931 povídku "Poslední na popravišti". Držela se poměrně věrně historické skutečnosti, jen hlavní hrdinka, bázlivá Blanka de la Force, je její uměleckou licencí. Povídku si vybrali koncem 40.let Raymond Bruckberger a Philippe Agostini pro svůj filmový scénář. Požádali G. Bernanose, aby ke scénáři napsal dialogy. Bernanose, snad v předtuše blízké smrti (zemřel 4 měsíce po dokončení díla), námět zaujal, a tak vznikly Les Dialogues des Carmélites. V r. 1956 použil Bernanosův scénář ke své stejnojmenné opeře Francis Poulenc. K filmovému zpracování došlo ale až v r. 1960. - - - "Víte, v jistém smyslu je bázeň přece jen Boží dcera, vykoupená ve Velkopáteční noci. Na pohled není hezká, to ne! Jedni se jí vysmívají, jiní ji proklínají, a všichni se jí zříkají... A přece, nemylte se: ona je přítomna u každého smrtelného zápasu a oroduje za člověka." (G. Bernanos) Doplňuji 23.11.2013: Film byl z youtube stažen. Škoda. Ale je tu csfd a naše filmotéky! ()
Netušila som, že tento skutočný príbeh šestnástich popravených karmelitánok počas francúzskej revolúcie je sfilmovaný! A ako dobre! Meno režiséra mi síce nič nehovorilo, ale dočítala som sa, že to bol kameraman, ktorý spolupracoval s Bressonom (je to vidieť). Ďakujem za tip i za odkaz na youtube s českými titulkami! Bol to naozaj silný duchovný zážitok. Odporúčam! http://www.youtube.com/watch?v=g29xz-tUcnU ()
Napriek kresťanskému aspektu, čo može niekomu vadiť, ide o strhujúcu konfrontáciu čistoty myšlienky a viery versus štátnej politickej zadubenosti. Francúzsku revolúciu poznám dokonale, ale tento konflikt mi unikol. Príbeh 16-tich karmelitániek je natočený pomalým ale naliehavým sposobom a záver je skutočne veľmi silný. ()
Galerie (5)
Zajímavosti (3)
- Všech šestnáct mučednic bylo ve skutečnosti roku 1906 prohlášeno za blahoslavené. (Hvězdář)
Reklama