![všechny plakáty](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w140/files/images/film/posters/000/004/4525_b38a79.jpg)
Režie:
Antonín KachlíkKamera:
Ivan ŠlapetaHudba:
Vladimír SommerHrají:
Karel Šebesta, Petr Hanus, Vladimír Kostovič, Josef Langmiler, Ota Sklenčka, Květoslava Houdlová, Vladimíra Pospíšilová, Václav Švorc, Jaroslav Rozsíval (více)Obsahy(1)
Píše se rok 1920, v Praze vzrůstají politické nepokoje a sociální demokraté se chystají zradit své dějinné poslání, když namísto dělnické třídy upřednostní vlastní sobecké zájmy. Na sociálně demokratického poslance Jandáka doléhá vyděračská aféra, která jej přiměje, aby zřekl svého přesvědčení. Za těchto okolností se v Praze ukrývá těžce nemocný maďarský revolucionář Kerekes, který musel uprchnout z vlasti... Tento proklamativní, ploše inscenovaný film natočil Antonín Kachlík podle vedlejšího motivu z Olbrachtovy Anny proletářky, na úsvitu normalizace posloužil jako třídně vzorný pohled na novodobé dějiny. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (5)
V rámci ucelení přehledu o československé kinematografii dochází i na filmy, které jsem v minulosti vynechala. Tohle jsem 8. 10. 2014 po chvílce vzdala. Antonín Kachlík natočil jeden film, na který se nezapomene a to je známá pohádka Princ Bajaja. Mě oslovil i Já truchlivý Bůh podle Milana Kundery a další dva šedesátkové filmy Třistatřicet stříbrných křepelek a Pršelo jim štěstí. Z podzdější tvorby to byl Jezdec formule risk, který měl sice výchovně politický podtext, ale pro mě to přebyla lidská poloha. Kachlík nebyl výnikající režisér, ale byl dobrý režisér. Netuším, jestli měl nějaký škraloup nebo měl jen mírnou povahu a nedokázal se dostatečně prosadit, ale myslím si, že měl na to natočit dobré filmy. Ty soudružské jsou trápení diváka a v současné záplavě filmů jednoduše neatraktivní. ()
Tento film ilustruje názorně, kterak se z filmů po roce 1968 vytratili všichni kvalitní režiséři, scénáristi a herci. Zůstal jen Kachlík, Langmiller a Sklenčka. Všecko ostatní - známý (Václav Švorc) i neznámý póvl. ()
Další normalizační bolšárna z těch údernějších a ideologicky zapálenějších. V první polovině si prosvištíme některá magyarska sloviška a konverzaci na tema: "Jak mě maďarský kapitalista palil cigaretou" a pak už jen kolísaovost jenoho našeho soudruha, kterej byl vlastně trochu taky buržoj a proto se neni co divit, že zradil.Taky se dozvíme, že sociálnědemogratický vedení bylo špatný už tehdá, že ten jejich sociálkapitalistickej oportunismus překazil, aby sme si tu naší rudou revoluci udělali o pár let dřív. ()
Normalizační autoři si tentokrát vzali na paškál prvorepublikovou sociální demokracii, kterou zpodobňují jako stranu slabochů a kariéristů, kteří bez skrupulí vymění revoluční cíle za teplá místečka ve státní správě a na voliče kašlou. Ne že by autoři neměli částečně pravdu (sedí to i na současnost), ale proč jsou všechny tyhle politické agitky tak zoufale neinvenční, režijně podprůměrné, šedivé a se špatnými hereckými výkony ? ()
V pražských kinech se promítal od 21.2.1974 (Sevastopol, Kosmos) ()
Reklama