Režie:
Karel KachyňaKamera:
Vladimír SmutnýHudba:
Luboš FišerHrají:
Lubor Tokoš, Filip Novotný, Adolf Kohuth, Slávka Hozová, Josef Somr, Petr Pospíchal, Jaroslava Brousková, Karolína Procházková, Bohumila Dolejšová (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Vraťme se nyní do dětských let. Skoro každý z nás měl tenkrát duhovou kuličku a přes její něžné barvy vídal svět podivuhodně ztřeštěný. S podobnou kuličkou se setkáme i v dnešním křehkém příběhu, který vypráví o životní moudrosti a laskavosti. Začíná docela všedně – zaneprázdnění rodiče (J. Brousková a P. Pospíchal) vezou svého syna (F. Novotný) k příbuzným do jižních Čech. Milan je zvědavý především na dědečka (L. Tokoš), o němž doma hodně slyšel – nejčastěji to, že se chová jako „malej“. Pokud jde o první dojem, určitě ho nezklamal. Přijede s rodiči do nejlepšího, právě když strýc Václav s tetou (A. Kohuth a M. Špánková-Hozová) honí po dvorku čuníka. Ferda totiž není jen obyčejné prase na vykrmení, ale i dědův kamarád. Proto ho také děda občas vypustí z chlívku, aby se proběhl. Tady se začínají odvíjet nitky příběhu o tom, jak stáří, které „chodí špatně, ale radí dobře“, pomáhá mládí učit se radovat z každého dne, učí je vidět a rozpoznávat krásy (třeba právě s pomocí duhové kuličky), které jiní nevidí nebo vidí jinak. (Česká televize)
(více)Recenze (75)
Kachyňa jak ho miluji - poetické vyprávění prodchnuté silným smutkem, jaký zná jen svět dětství. Na televizní film a jednoduchý příběh se Kachyňovi skutečně podařilo vytvořit působivou atmosféru, celou škálu emocí, vícevrstevnou a nemoralizující výpověď o vztahu mládí a stáří. A decentní dětská erotika vrcholící scénou u rybníka je skutečně neopakovatelný zážitek. ()
Reziser Karel Kachyna /Ucho/ natocil krasny, sympaticky film. Film, v ktorom dedo ukazuje vnukovi krasny zivota, a ze v zivote si treba vazit aj malickosti, ktore svet prinasa. Atmosfera je uvolnena, rozhovory na urovni, herecke osadenstvo vyborne, filmu vladne hlavne Lubor Tokos /Kladivo na Carodejnice/. Film, ktory pohladil po dusi aj takeho obstarozneho mentalneho invalida, ako som ja. 94 % ()
Za hluboké totality a "nesvobody" bylo nicméně tolik svobody, aby někdo natočil scénu, kde osmiletá holčička kroutí nahou prdelkou a starýho papriku to vyvede z deprese. To by dnes jistě možné nebylo a zakrátko nebude možné to ani reprízovat v televizi. Halt jak se nám ty hodnoty mění, co? Jinak už jsem těchhle Kachyňovejch geronto bilancovačných témat přejedenej, připadá mi to všechno na jedno brdo. ()
Duhová kulička není řemeslně úplně bezchybný film, některé dialogy působí trochu naučeně a nepřirozeně, noční scény, točené přes obyčejný modrý filtr, nevypadají jako noční, sem tam by to chtělo některé scény lépe načasovat... Nesmíme ovšem zapomínat, že to je televizní film, navíc televizní film, natočený v oddělení pořadů "pro děti a mládež". Z téhle perspektivy viděno jde doslova o zázrak. Mezi haldou více či méně pitomých, polovičatých a nedotažených dětských televizních filmů, jaké tehdy ČST produkovala, září Duhová kulička vybroušenými fasetami horského křišťálu. Srovnat lze pouze s dalšími televizními filmy Karla Kachyni. Skvělé herectví, suverénně zvládnutý a nesmírně chytře napsaný scénář, bezchybná režie. Netuším jak to ten chlap dělal, ale každý jeho film, i ten zdánlivě nejmenší, je událost. Kachyňa rozhodně není tak živelný, velkorysý a dravý jako Vláčil, chybí mu rafinovanost a umělecké ambice Nové české filmové vlny, možná by se dalo říci, že jsou jeho filmy "dobře řemeslně zvládnuté", ale to tak přece není. Z každého záběru a z každé pronesené věty září zvláštní syrovost, opravdovost, tichost a pokora, lidskost a nečekaná vřelost i jakási archetypální pravdivost a symboličnost obecného přesahu... Velký malý filmový zázrak... Jakýkoli jiný filmový režisér by na stejném místě a podle téhož scénáře téměř určitě natočil slaboduchou banalitu, Karel Kachyňa nikoli... Celkový dojem: 85% Zajímavé komentáře: Pohrobek, Aky, Braddy, xaver ()
Laskavý humor vynikajícího režiséra a vypravěče Karla Kachyni. Úchavatný herecký výkon Lubora Tokoše. Jeho dědeček je uvěřitelný, laskavý, vnímající, ale především lidský. Takových dědečků kolem nás je hodně, ale často je nevnímáme, bereme je jako samozřejmost a často nejsme schopni je docenit. O to víc je snímek poutavý a čiší z něj pohoda, kdy i všední den je svátkem díky takovým lidem, jako je dědeček Tokoš. ()
Galerie (6)
Zajímavosti (2)
- Statek, kde žije dědeček (Lubor Tokoš), je čp. 41 U Říhů u Nové Vsi u Protivína (mezi Jalovčím a Zelendárkami). (rakovnik)
Reklama