Režie:
Karel KachyňaKamera:
Petr HojdaHudba:
Petr HapkaHrají:
Radek Holub, Alena Mihulová, Valérie Zawadská, Viktorie Knotková, Antonín Molčík, František Peterka, Vlastimil Zavřel, Eva Jiroušková, Zdeněk Kozák st. (více)Obsahy(1)
Příběh snímku je situován na začátek minulého století, do chudého podhorského kraje, kde v mlčenlivém odříkání i snaze vyvzdorovat si právo alespoň na kousek spokojenosti a štěstí, žijí naši hrdinové. Oba přišli do venkovského prostředí zvenčí, ani jeden není plně srostlý se světem starousedlíků, dědících svůj těžký úděl z generace na generaci… Adam (R. Holub) je zasmušilý nemluva, zjevně mající potíže s běžnou mezilidskou komunikací, straní se lidí a odmítá vystoupit ze své samoty. Nevyčítá těžce nemocné matce (V. Zawadská), kdysi žijící nevázaným životem a v neuspořádaném soukromí, že vlastně její vinou nese cejch parchanta. Beze slova odvede prodat jediný cennější majetek – krávu – aby měl na zaplacení tišících léků pro matku. Róza (A. Mihulová) je mladá, družná, touží nalézt aspoň trochu spřízněnou duši, a tak se Adamovi poněkud vyzývavě vnucuje do domu. Zpočátku ji hrubě vyhání, ale postupně se sbližují. Róza čeká dítě a jejich soužití požehná i farář. Ale jak říká staré přísloví, neštěstí nechodí po horách, nýbrž po lidech… (Česká televize)
(více)Recenze (204)
Dřina, dřina a zase jenom dřina. Tak to na venkově bylo, je a bude. Karel Kachyňa v tomto dramatu přenádherně zobrazil myšlení a jednání vesnických lidí v dobách ne tak dávných, aby jsme na ně zapomněli. O to víc by jsme si měli vážit poctivé práce "obyčejného" pracovitého člověka z vesnice. Člověka, který se životu dokáže postavit a něco v životě dokáže, byť mnozí z nás tyto hodnoty neuznávají. Člověka, který zná skutečné pravé hodnoty života a nežene se za nějakým vysněným pozlátkem. A nakonec i člověka, který pro malý kousek svého štěstí a štěstí své ženy neváhá nabídnout ohromnou oběť, tedy vlastní pot a neuvěřitelnou dřinu. Valérie Zawadská a František Peterka podle mého stoprocentně naplnili představy tak velkého režiséra, jako je Karel Kachyňa a mě svými hereckými výkony velmi příjemně překvapili. ()
Film, který bych potřebovala vidět nejmíň třikrát do měsíce, abych si připoměla, jak dobře se nám daří. Prostí lidé - hrdinové tohoto příběhu i hrdinové vlastního života, houževnatí a silní, kteří nemají čas ani na smutek. Dřina a jenom dřina, vykoupená jen dočasně drobnými radostmi a jediný velký sen je vlastní kráva. Kráva, jako barometr lepších a horších časů, kráva jako symbol. Skvělý kachyňa, jemně a nenásilně plynoucí příběh, obraz života zhuštěný do necelých devadesáti minut. Film podle mého gusta. ()
(27/2019) / Jeden z tých ozaj depresívnych a beznádejných filmov, hlavne čo sa týka českej produkcie. Predsa len väčšinou sme zvyknutí na trošku odľahčenejšie žánre. Tie vidiecke drámy šli vždy viac slovenským filmárom. Ako slovenskú alternatívu doporučujem film Drak sa vracia. Osobne mi zážitok pokazilo aj na dobu vzniku slabučké technické prevedenie. S lepšou kamerou, zvukom a nejakým vhodným obrazovým vylepšením sa mohol film ukázať v trošku lepšom svetle. Z perspektívy 90-tych rokov, keď konečne mohli znovu filmári začať naozaj tvoriť je Kráva rozhodne originálnym filmom. (6/10) ()
Slušný Kachyňa. Můj problém je, že jsem se Kachyňových filmů nějak překoukal a přijdou mi příliš sentimentální i přesto, že jiní diváci to tak třeba necítí. Zlatý Ucho a Kočár do Vídně. Jinak většina jeho filmů mi přijde vhodných spíš pro televizi (a to "skvěle vhodných"), mám ho tudíž za špičkového televizního a alespoň dobrého filmového režiséra. ()
Zvláštní film s drsnou poetikou horské samoty. Když jsem viděl film poprvé, myslel jsem si, že Radek Holub ani svoji retardaci nehraje. Do té doby jsem ho neznal. Vzorně zahráno, ale neoslovilo mě to v plné své šíři. Viděl jsem dvakrát, abych se ujistil, jestli náhodou tam nenajdu něco opravdu zajímavého. Nenašel jsem, ale to neznamená, že by film nebyl ke zhlédnutí. Je jen z té kategorie, která mně není tolik blízká. 60% ()
Galerie (6)
Zajímavosti (3)
- Většina filmu byla natočena na krkonošské straně pomyslné hranice s Jizerskými horami – v Pasekách nad Jizerou a okolí. Filmová chalupa pak stojí na samotě Zabyly. (yurasch)
- Podle scenáristy Karla Čabrádka zanechal autor předlohy Jan Procházka jen jakousi črtu příběhu, kterou bylo třeba rozvinout a dovyprávět. (sator)
Reklama