Hudba:
Jiří HájekHrají:
Matěj Anděl, Marsell Bendig, Barbora Kodetová, Zuzana Stivínová, Jiří Dvořák, Pavel Kříž, Jan Cina, Marek Němec, Janek Gregor, Natálie Topinková (více)VOD (1)
Epizody(8)
-
Vítejte v Buchnově (E01)
-
Neúcta (E02)
-
Vůle boží (E03)
-
Rodina na prvním místě (E04)
-
Syn mého otce (E05)
-
Špína (E06)
-
Likvidace zásob (E07)
-
Pravda (E08)
Obsahy(1)
Mladý dokumentarista Lukáš přijíždí do malého města Buchnova, aby zjistil více o násilné smrti Denise, kterého znal od dětství, stejně tak jako obviněného vraha. Nalezne tam nejen vzpomínky na minulost, ale také řadu podivností a záhad ze současnosti. Ukáže se totiž, že Denisovu smrt doprovázel krutý lynč. Seriál mimo jiné zkoumá, jaký efekt má vražda nevinného muže na malé město uprostřed Česka, kde se všichni navzájem znají a kde má každý své tajemství. Velkým tématem projektu je odkrývání reality maloměsta a objevování skrytých kostlivců ve skříních jeho obyvatel. Tvůrci se také zaměřili na více či méně fungující mezilidské vztahy a otevřou i problematiku rasové nesnášenlivosti a předsudků. (Česká televize)
(více)Recenze uživatele Karp k tomuto seriálu (8)
Vítejte v Buchnově (2018) (E01)
Ano, námět zatím směřuje kamsi do všeobjímajícího všehomíra naplněného láskou, sluncem, neochvějnou spravedlností, lidským porozuměním a teplem dlaní. Ale je zbytečné zatracovat, přestože až laciná naivita sluší pouze Vinnetouovi s Oldou Šetrným. Náš nový bílý bratr Olda Lynč aneb Lukáš Žemlička rozhodně není takový chlapák, ale ono "teplo" šíří na všechny strany měrou vrchovatou. To je bezpochyby mínus. Kladný bod lze připsat za slušnou míru šťourání a vrtání s odhodláním neochvějným, které v každé i průměrné detektivce bývá odměněno jednou přes hubu. Nicméně i tak může být zaděláno na solidní dějové linie - vaříme s B-komplexem a taťka na druhou. Odlišné tempo vyprávění vítám. Trochu jsem si vzpomněl na Pustinu z produkce HBO. A pokud by měl být etalonem dobré detektivky Labyrint Jirky Stracha, pak je zbytečné se vůbec namáhat. Hoďme do hrnce trochu náboženského kvasu, pár křížů a svatých, vytvořme pseudomystérium a vařme sedm dílů. Nic proti J. Strachovi, mám ho coby režiséra rád, je to spíše věcí scénáře, který už se obehrál... V Lynči se možná vydáváme do nových vod na ČT prakticky neznámých. Ještě dám seriálu jeden dva díly šanci. ()
Neúcta (2018) (E02)
Druhý díl se mi zdál slabší než první. A toto hodnocení opírám o sled událostí, které se během dvojky odehrály, a které byly ve své podstatě zcela nevýznamné. Samozřejmě pokud o tyto detaily nebude opřena pointa, která však jen stěží utvoří ze sledu nezajímavých a stručných momentů vrcholně dramatický závěr. Ale o ten patrně v tomto seriálu ani nejde, protože hlavní snaha jak diváka šokovat spočívá ve značně kontroverzním pojetí hlavních postav a jejich pohledu na otázky rasizmu. Zbývá snad jediná otázka. Pokud se seriál tváří jako sociální drama, pak by bylo také namístě uvést, kde se podobně úchylná vesnička či městečko nachází, vezmeme-li úvahu, že se o něm autoři rozhodli vyprávět. Vyprávět lze i ostrově kanibalů, to je přípustné, ale hledání paralel mezi kanibaly a většinovou společností bude z principu zdravého rozumu značně ohroženo. Možná ale ani o zdravý rozum nejde, jde o trendy, a proto je tedy nutné většinou společnost vystavit zoufalému sebemrskačství postrádajícímu reálný rámec. Také některé dialogy navazují dojem parodie. A tím míním např. rozhovor Lukáše s místním příslušníkem, na kterého se takřka v druhé větě oboří ohledně jeho nečinnosti v případě neprošetřené vraždy. Je téměř nezbytné v tento okamžik dodat, že vraždy na území ČR skutečně neznají nějakých odkladů nebo nečinnosti ze stran příslušných orgánů. Také některá klišé, malý blonďatý sígr coby syn místostarosty, jsou trochu vyčichlá. O linii s panem doktorem Pavlem Křížem a jejím dalším směřování už ani nemá vůbec smysl hovořit, protože stačí jen propátrat kolik takových případů se na území ČR v její samostatné historii odehrálo... Nejsou to těžké počty. ()
Vůle boží (2018) (E03)
Je to marný, je to marný, je to... marný... Série má osm částí a pokud se nic zásadního nezmění, je už nyní možné říci, že by se dala bez problémů sestříhat do tří čtyř dílů. Když už se rozhodnu pro zvolený styl vyprávění, měl bych ho být schopen a měl bych ho zvládat. Pomalé tempo nemusí být na škodu, ovšem v tomto případě je horší než odsouzencova koule. A je vlastně jen příznačné, že nejvíce vzrušení vyvolá jeden z posledních záběrů. Tahák pro další díl, další vějička v marném doufání, že přijde nějaká změna? Kde se vzal, tu se vzal, v kufru leží... nebudu prozrazovat... A to my si raději dáme několik pohledů na náměstí, necháme po place projet dědu na kole i cvrčka snad slyším v trávě a hlavně - máme čas. A to je důležitý... Nicméně, pojďme dál. Nemohla by alespoň jedna postava jevit třebas jen minimální znaky nepředvídatelnosti? Grázl je grázl, rasista je rasista, vrah je vrah a ten, co sedí před obrazovkou? No, nebudu si nadávat... Zdálo se mi, že seriály z produkce ČT mají spíše vzestupnou tendenci. Lynč nás vrací zase zpátky do suterénu a to ještě poměrně bizarního - v některých ohledech rakouského. Navrhoval bych však scénář doplnit o několik prostých vět. Vždy, když se dostaví nutkavý pocit diváka společensky a ideologicky vychovávat, měla by některá z postav pronést známou cimrmanovskou větu: A ze všeho nejhorší jsou trpaslíci. Úroveň seriálu by možná o 5-10% vzrostla. Tak snad příště. ()
Rodina na prvním místě (2018) (E04)
Konečně jsme se dočkali vyjevení pravdy o dítěti, přestože je toto odhalení zřejmé prakticky od prvního dílu. V té souvislosti by mě zajímalo, proč bylo nutné dávat divákovi tak návodné rady, aby v okamžiku sdělení něčeho, na čem pointa celého seriálu mimo jiné stojí, toto sdělení zapůsobilo tak rozbředle a vyšuměle? Zaskočen tak mohl být pouze někdo, kdo předchozí díly neviděl. Bohužel hlavnímu hrdinovi stále fandit nelze, protože ten působí tak podrážděně až podebraně, že v podstatě vylučuje normální dialog. Což bylo hezky vidět na rozhovoru mezi Z. Stivínovou a M. Andělem v lékárně. Vzpupný, útočný trouba přišel dělat dusno. Jinak to snad vnímat nelze. V uvozovkách podařená byla také ona scéna počátečního podkrovního milostného vzplanutí, kdy se mi chtě nechtě vybavili Básníci a známá hláška Buď mým chlebem, buď mým máslem, buď mi medem, buď mi rájem... věrným Pátkem s hořčicí... Tak opravdově a přirozeně to působilo. A blba, kterého hraje J. Dvořák, aby skutečně člověk pohledal... Myslím, že je opravdu nezbytné pochopit, že ani ten největší grázl, není jen grázl. Tak to v životě nebývá. I ti největší lumpové mají nějaké kladné stránky. Nic není jen černé a bílé, hodilo by se dodat k tomuto seriálu. A proto je mnohem lepší, pokud záporák, občas ukáže i světlejší moment a naopak klaďas tu a tam morálně zakolísá. To je totiž ze života a obecně je to i lépe přijímáno. Proto ostatně celý koncept Lynče působí tak nevěrohodně. Ale primárně se to týká např. postavy J. Dvořáka nebo Janka Gregora. I když ten je jako hajzlík asi největším kladem celého seriálu. Grázla hraje opravdu přesvědčivě, přestože u něj scénáristé nesmyslně tlačí na pilu a utváří ho do jakéhosi exota mlátícího do boxovacího pytle a drtícího řadící páku své červené RS káry domácí provenience. Z čehož křičí klišé...Vážně bylo nutné např. ono bafnutí na holčičku ve stavebninách? Už to zmiňuji poněkolikáté, ale některé momenty skutečně zavání parodií... Parodií na zlo, parodií na dobro a na sociální vazby jako takové. V kombinaci se snahou o nějaké temno a drama je takové počínání spíše legrační než vážné. Stačí se podívat na Pustinu a hned je jasné, jak si s Lynčem stojíme. Ostatně začínám si myslet, že tvůrci sami naznali, že stvořit druhou Pustinu nedokáží, přestože by rádi, a proto vsadili na záměrné vyhrocení postav i děje. Ale tady je dobré upozornit, že existuje jistá "umělecká" kategorie, která lacinými prostředky útočí na lidské emoce a říká se jí kýč. Za tento díl lze ocenit snad jen to, jakým způsobem si Janek Gregor vyrobil spolupachatele, přestože tím byla sesličce uvěřitelnosti ulomena další nožička a to naprosto surově a patrně jen s vidinou senzace. ()
Syn mého otce (2018) (E05)
A jsem zpátky na dvou hvězdách... Nejvíce mě oslovil křik chudáka dítěte, která má hlad je nespokojené a je odkázané jen na pomoc druhých. Pro mě je to na takřka 50 minut stopáže stále málo. Zbylému počínání sluší přídomek major Zeman dnešní doby. Už teď se začínám bát, že k závěru se ke všem těm pohádkovým bytostem žijícím v Buchnově přidají ještě Greenpeace a Děti Země a společně vymýtí to doupě Zla. Rád vzpomínám na časy dětství, kdy největší zábavou v TV byli Jugoslávci hrající pod taktovou německé produkce Indiány. Ale když někdo natře krémem na boty Jana Cinu, podobný sentiment a stesk po dětství se bohužel nedostaví. Asi už nejsem dítě a přál bych si seriozní a vážně míněný počin. Marně. Je to pořád jen na místě přešlapující parodie občasně lacině útočící na city a emoce... Chtěli jsme v TV zabít Roma? Dobrá, tak to udělejme, ale pořádně. Tohle panoptikum loutek a voskových figurín řízených snad odněkud z vesmíru nemůže odehrát solidní kus, ani kdyby chtělo. ()
Špína (2018) (E06)
Asi bych neměl nic říkat a nic psát, ale celý seriál už je definitivně postavený na hlavu. Není to soc. drama, není to kriminálka, není to komedie. K dalším hrdinům naší milé vísky přibyli dva pseudo skopčáci v mysliveckých uniformách a snad se škorpiony. Ve zbraních se nevyznám. Jestli se mnohé postavy doposud chovali nepochopitelně, pak pánové v zelených kloboučcích předvádí již zcela zřetelnou karikaturu, která je však dávno vyčpělá. Zachránit vše může v posledním díle návrat České sody s Egonem a Karlem. Anebo se z Baham vrátí Viktor Kožený a v Buchnově zřídí pobočku Harvardských fondů. Případně Z. Bakala začne na náměstí vrtat uhelnou sloji, prokope se do skladu s chemikáliemi, zabere jej pro sebe a materiál odveze do Švýcar. Není vyloučen ani přílet Iron Mana a Falca i s Atreyem, kteří naloží přeživší a odvezou je do bezpečí na zelený plácek pod Řípem, kde bude založen nový a lepší Buchnov. Zhrzený Jokl se poté demonstrativně odpálí na radnici trhavinou a městečko se propadne do opuštěné důlní šachty. Zpráva se rychle rozšíří do světa a v okolí CERNu propukne panika. Pozemky okolo podkopané Ženevy zlevňují. Z. Bakala usazen na sudu s chemikálií spokojeně pokuřuje doutník a hlavou mu běží plány na novou kliniku asistované reprodukce u Ženevského jezera. Svou vizi telefonicky sděluje milujícímu tatínkovi, lékaři, v podání Pavla Kříže a zároveň ho angažuje coby budoucího primáře. Z Buchnova zůstal stát jen přilehlý lesík a hřbitov, na kterém se probouzí první hladoví mrtví včetně Denise. Vše pozoruje ze záznamu Lukáš Žemlička, pro kterého přijíždějí v sanitce Arnošt a Arnošt pronásledovaní Karlem a Karlem, kteří trvají na vrácení podšálku a zapůjčené kamery... Obraz mizí. Z potemnělé obrazovky se rozezní hlas Z. Svěráka: Tak končí naše komédie, zlo prohrává a dobro žije. Vám, paní, vidím, se slza v oku blyští, že chodí to tak pouze na jevišti. V životě našem opáčně to bývá. Tam dobrák úpí, vrch má duše křivá. Jak ale říkám na každičké štaci: svět bude lepší, dáme-li si práci. Je marné vzlykat, modliti se zdrávas, vše záleží jen na vás, na nás... a hlavně teda na VÁS! Následují titulky omluvte technickou poruchu a koťátka hrající si v košíku, které definitivně střídá pan Vajíčko s reklamou na droždí. Na druhý den přináší přední deníky zprávu, že G.R.R. Martin plánuje dvacátý díl ságy Písně ledu a ohně, v remasterované verzi vyjde autentický audio záznam nejdojemnějších recitací soudružky Pelikánové a ČT plánuje volné pokračování hudebně-zábavného pořadu Ein Kessel Buntes pod názvem K-lynč naší doby. ()
Likvidace zásob (2018) (E07)
I v Babovřeskách se patrně něco děje, nevím, neviděl jsem. Ale to určitě samo o sobě na dobrý film či seriál nezakládá... Připomíná to spíše radost nad házením plastových pytlíků na ulici. Rána a bum = stejná úroveň a stejná hloupost. Bohužel aktuálně je největším problém značně nelogické až nesmyslné chování hlavních postav. Lukáš s Tomášem předvedli tragikomický výstup Pata a Mata a jejich počínání je v zásadě zbytečné jakkoliv komentovat. Lze souhlasit s tím, že P. Kříž zůstává posledním skomírajícím světýlkem celého seriálu. ()
Pravda (2018) (E08)
O čtyři měsíce později, o čtyři měsíce později, o čtyři měsíce později, o čtyři měsíce později. Ne, to není scéna z Němého Bobše a slavná věta: Tak takové to tedy bylo, kterou Cimrman opakovaně navracel děj do minulosti, ale poslední díl Lynče. A co na to ve své kritice Jan Neruda? Divadelní sál byl slušně obsazen, zvláště poté, co se příchodem nás dvou počet diváku zdvojnásobil. Kus nesl název Němý Bobeš a sestavil ho sám principál. Jeho děj vyprávět bych nesvedl. Autor vracel jej hned do minulosti a hned zase zpátky, takže jsem brzy nevěděl, kde vlastně jsem. Hvězdou celého dramatu je Bobeš. Jsou tam však i malé hvězdičky, například pan farář a lékař, kol nichž se velké točí... Ano, všechno již bylo napsáno. Děj vyprávět nelze, protože vlastně chybí. Sledovanost byla bídná, na závěr se objevil i dosud němý Bobeš Denis a nejzajímavější se skutečně jevila postava lékaře. Snad jen ten farář chyběl... Asi nikdy nepochopím, proč nemohl mít příběh napětí, proč se jednotlivá tajemství nemohla odkrývat nečekaně a postupně, proč pátrací akce nemohla skýtat i jisté dobrodružství, proč bylo nutné celou situaci značně přeexponovat a tím ji zcela znevěrohodnit, proč se většina postav chovala naprosto nelogicky, proč se v sedmičce objevila i ona třešinka na dortu v podobě dvou Němců ne Němců a hlavně proč měl seriál osm dílů? Stačila by i polovina. A otázka za milion a jednoho bludišťáka, komu to vlastně Lukáš otevřel oči? Spoiler:-) Byla to jedna ze závěrečných vět celého seriálu... Takhle dopadají snahy šokovat, splácat do jednoho celku všechna česká klišé a domnělé i skutečné předsudky. To jste mi to nandali, dámo a pánové, nebo snad to jste to těm Čechům "nandali"? Jenže pravda je taková, že jste to nandali především sami sobě. Ta až zoufalá křečovitost zavánějící amatérismem totiž nutně evokuje dojem, že autorem podobných seriálů se může stát téměř každý. - Každý, kdo někdy zkusil psát, aby následně zjistil, že nemá potřebné nadání:-). Ale zatímco po tomto prozření následovalo odeslání vzniklého materiálu do koše nebo do tajného šuplíku, zde se rozeběhly kamery a herci začali hrát. Zajímavé by proto bylo vědět, co všechno zachránil onen supervizor Harold Apter? Tolik hlav a tak slabý výsledek, anebo je výsledek tak slabý právě proto, že se všichni navzájem ujišťovali, že vznikající dílko zase tak špatné není? No, bohužel je... ()
Reklama