Režie:
Karel KachyňaKamera:
Josef VanišHudba:
Jan NovákHrají:
Eva Šolcová, Petr Skála, Oldřich Velen, Jaroslav Radimecký, Karel Hospodský, Míla Myslíková, Jiří Bednář, Petr Dufek, Iva Váchová, Jiří Tuček, Karel HlušičkaObsahy(1)
Sedmnáctiletá Božka žije s otcem Martinem v malém hotýlku v Krušných horách. Jsou zde ubytováni vrtaři geologického průzkumu, kteří v okolních lokalitách hledají cín. Božka obdivuje šoféra Gábu, mladíka, jenž svůj volný čas věnuje záletům - povětšinou za vdanými paničkami - a jenž naivní dívku s pohrdáním přehlíží. Později mu však Božčina hluboká a upřímná náklonnost přestane být lhostejná. Jenže citově okoralý mladík a poprvé zamilovaná dívka k sobě nemohou najít cestu tak snadno... Lyrický snímek o prvním citovém okouzlení mladé dívky je prostředním z volné trilogie, kterou vytvořil Karel Kachyňa ve spolupráci se scenáristou Janem Procházkou (dalšími "díly" byly filmy Trápení z roku 1961 a Vysoká zeď z roku 1964). Do hlavní role obsadil režisér tehdejší studentku DAMU Evu Šolcovou, ostatní role svěřil méně známým hercům z oblastních divadel. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (49)
Závrať předznamenává Naději, jak už to tak v životě bývá… Rozpačité napětí mezi vyprávěním příběhu, vylíčením prostředí a charakteristikou postav se již zde řeší kompromisními resumé: od samého začátku se vše sčítá. Nerozehraje se drama, nepředstavují se hrdinové a prostor zůstává v pozadí, jakkoliv jej kamery sledují s větším zaujetím než ty tiché i hlučné lidi. Zatímco však v Naději k sobě přitahovali pozornost právě skvělí herci, zde lhostejně a nezaujatě hrají lhostejní a nezaujatí, a do černobílých siluetových podobizen si divák promítá své vlastní sny a viny – a při vší slábnoucí úctě pochybuji, že zrovna o tohle Kachyňovi a Novákovi šlo. Snad kdyby obsadil Chadimovou a Lackoviče nebo Peterku a současně rozehrál živý logos periferního společenstva, dokázal by tu tušenou přímku lidských životů zhmotnit, takto zůstalo u fragmentů, s nimiž se lze stěží ztotožnit, jakkoliv už člověk ledacos zažil. Když se v poslední třetině film zúžil na milostné drama, začal se hroutit i obraz a svět a hrdinové přestali být hrdiny, nezbylo nic… ()
Průměrně dobrý film od pana Kachyni. "haló, Moldava 6" mladá Božka je v rozpuku všemožných citů a žádostí, ale s touto adresou se k moc možnostem nedostane. Jen v případě, že je mezi hosty hotýlku, ve kterém žije se svým otcem, nějakej mladej, pohlednej...Možná právě proto se Božka citově upne na záletníka Gábu, který je na Moldavě s partou pracovně, a je o něm známo, že "je na ženský" Potom co se ovšem Gába ústně vyjádří, Božka zase odmítá. Tohle odmítání si párkrát za film vystřídaj, každý si pak jde po svém a na jednou je tu konec. Řekl bych takový rutinní kvalitní film. ()
Tyhle vaše soukromý přesčasy miluju. (...) Tys nikdy neslyšel o poezii práce? Kachyňův krušnohorský neorealismus mi připomněl Antonioniho Výkřik. Nejenže oba tituly jakoby vypadly z generátoru existenciálních reakcí, ale ústřední vyprahlý chlívák Petr Skála nápadně připomíná Stevea Cochrana (pro současnost odepsaný typ proletářského seladona, páchnoucího manuální prací). Jistou roli v obou filmech hraje výšková stavba (větrník, silo) a oba filmy se točí okolo vztahu mladé ženy a zralého muže v podmínkách periferie, jejíž poetiku odhaluje divákovi zpovzdálí teprve imaginace tvůrců. V centru Antionioniho pozornosti se nachází muž, Kachyňa alespoň zpočátku straní mile telecí Božce, zakoukané do kurevníka Gabriela. Linie vývoje jejich vztahu působí trochu banálně, jak sleduje jeden naivní pokus o vábení za druhým (žehlení, trhání a přišívání knoflíků, jablečný závin, vyřizování telefonátů s milenkami) resp. povýšené přehlížení a začíná být zajímavá v okamžiku, kdy si závoznický dobytek začíná uvědomovat, jak mocně a proč na něho dívka zapůsobila. Film končí přesně v antonioniovském duchu - vrcholně esteticky a významově otevřeně obrazově nádherným zpracováním promeškání odjíždějícího vlaku. Závrať navozuje čistá krajina krušnohorské oázy, geometricky zkomprimované mezi step a oblohu, s několika vertikálními prvky vrtných sestav, stromů a vodojemů, jež poskytla Kachyňovi a kameramanovi Josefu Vanišovi materiál k působivým záběrům, podtrhujícím vývoj vztahové situace. Zaujala podprsenková minirole Míly Myslíkové coby příležitostné závozníkovy napichovačky. Psal se rok 1962. Kameraman Josef Vaniš stejně jako Myslíková spolupracoval s Dušanem Kleinem na básnické sérii, která odstartovala v roce 1982. Odhalení identity otce nenapravitelného poety...? :-) Gábo, jestli tý holce pokazíš život, tak jsi pro mě vyřízenej případ. ()
Kachyňa, kouzelník! Komouši patrně chtěli film o dobyvatelích cínu, které národní hospodářství tak potřebuje. Ano dostali ho ale s poetickým příběhem Božky, holky v krátkých sukýnkách, jednou zamilované jednou ne. ale to je jen na oko. Kamera na výbornou, samé psychydelické západy. Zbytečně kecat, musíte to vidět! ()
Reziser Karel Kachyna /Pozor, Vizita, Lasky mezi kapkami deste, Zlati Uhori/ natocil krasny film, v ktorom ide o lasku chlapa k zene, aby som bol konkretny starsi skuseny sofer a mlada neskusena dievcina. Karel Kachyna filmuje, ale takym sposobom, ze ma to bude este fascinovat a film si pozriem viackrat. Sympaticke dlhe zabery na krajinu, pomale, kludne tempo a volne na seba nadvazujuce obrazky mi povedia casto viac nez slova. Eva Solcova bola vyborna, a ze najlepsie filmy cs kinematografie sa tociliv 60. rokoch, tak dam 77 % ()
Galerie (4)
Zajímavosti (10)
- Hotel Moldava nebo také Stalinova chata byl objektem patřící Československé televizi, ve kterém měl svůj pobočný archiv. O tomto objektu také mluvil Karel Šíp, když totiž končil v televizi, chyběli mu nějaké filmy, za které podepsal při nástupu do televize odpovědnost, aniž je kdy viděl a při pátrání po nich ho dovedly kroky z Prahy až na Moldavu. Objekt byl v roce 2010 v dezolátním stavu. (sator)
- Několik záběrů je i z večerních Teplic. Konkrétně z Řetenic, u panelových domů mezi ulicemi Svojsíkova a Duchcovská u nemocnice. (optik)
- Železniční most se nachází ve městě Hrob. Most je zařazen mezi národní technické památky. (Ben.Ji)
Reklama