VOD (3)
Obsahy(2)
Vraťte se do světa dvou realit: každodenního života... a toho, co se za ním skrývá. Aby Neo skutečně poznal sám sebe, musí znovu následovat bílého králíka do Matrixu. Neo už samozřejmě ví, co má dělat. Co ovšem netuší je, že Matrix je nebezpečnější než kdy předtím. Déjà vu. (Magic Box)
Recenze (1 200)
Najlepšie na štvorke je, že som si v rámci pamäťového refreshu skoro po dvoch dekádach pozrel pôvodnú trilógiu. A je neuveriteľné o koľko levelov je to lepšie, ako tento skysnutý metaguláš. Ani Reloaded a Revolutions som na prvý krát príbehovo úplne nedával, ale malo tak úchvatný vizuál, že som sa na repete úplne tešil jak malé decko. Toto možno aj je dobre vymyslené, ale je to tak mizerne natočené, zahrané, nacastované, že v konečnom dôsledku mi to je úplne u prdele. Nekonečný a únavný zážitok, už to nechcem nikdy vidieť. Catrix. 20% ()
Před návštěvou kina jsem četl jak je nový Matrix strašně meta, mně to ale přišlo prostě jenom divný. Jo, těch pár joků na sequelitídu a Warnery bylo vtipných, ale jinak mě to vlastně vůbec nebavilo a půlku filmu jsem přemýšlel o úplně jiných věcech. Což se mi teda v kině snad nikdy v takové míře nestalo. Polehčující okolností je, že pro mě Matrix nebyl nikdy určující a ačkoliv jsem měl jedničku v dětství hodně rád a užíval si přelomové akční scény, lore mi byl vždycky tak nějak volnej. A zde to z hlediska příběhu bylo podobné a ač nám bylo potají přichystáno mnoho překvapení a trailery v tomto případě obzvláště lhaly, zásadní dílo se bohužel nekoná a Keanu mi tu přišel vyloženě prkennej. Na druhou stranu zásadně nemůžu souhlasit s přemírou hatu, který se na Matrix 4 snesl, jen mě to zkrátka subjektivně mijí a užívám si pouze nádherné obrázky. A tu čtvrtou hvězdu zkrátka nedám hlavně kvůli tomu, že mě akční scény ani za špičku nehtu neohromily. Těžko říci, jestli to vůbec mohlo být lepší, takhle se ale jenom variuje původní příběh s mladšími verzemi postav které známe, s překvapivě snad krásnější než kdy dřív Carrie-Anne Moss. ()
Čtvrtý Matrix otevírá diváckou mysl (i srdce) prožitku rozmanitosti (nečernobílosti) a vzájemné tolerance. A také je mistrnou ukázkou toho, kolik žánrových a stylistických barev (protože o barvy - ba doslova o hýření barvami - tady jde především) spolu může koexistovat v jediném filmovém těle. Co je vysoké bez nízkého, vážné bez parodického, vytříbené bez ledabylého, skutečné bez iluzivního? A kdo je Vyvolený beze své Vyvolené (a naopak)? Není nejvyšší čas zanechat mentalitu buď a nebo na smetišti (nejen filmových) dějin? ()
Možná v jiném světě, nebo realitě, kde by neexistovaly předešlé tři filmy, by to v dnešní době byla wow moderní a progresivní pecka se všemi těmi trademarky, co dneska tak moc frčí, nebo hollywoodští tvůrci chtějí, aby frčely. Ovšem vzhledem k tomu, že původní trilogie existuje, je čtyřka svým příběhovým komplotem napůl výsměch a napůl facka celému matrixovskému univerzu. V podstatě tři filmy shrnuté do jednoho naprosto zbytečného rebootu s odstupem 20ti let - jak osvěžující. Doufám, že si to po dvaceti letech nedá děda s babkou znovu - ten důvod proč se vždycky nějaký najde, vždyť je to přece love story. ()
O nadšení se mluvit nedá, ale o zklamání taky ne. Nejsem extrémní fanda série, ale minimálně první hodina mě bavila přesně tak, jak jsem po traileru doufal. Pak se to sice oproti očekáváním zvrtlo do scifi romance, která působila jako epizoda z paralelního multiverse Matrixu, ale co už. Znovu to vidět nepotřebuji, nicméně jako rozšíření mytologie? Beru. P.S.: Akční scény jsou místy zbytečně nepřehledné a Jessica Henwick strašně huhlá. ()
Zhruba po hodině a tři čtvrtě reaguje Morpheus na jednu postavu slovy „ano, rozumím“, jenže hošan musí pěkně kecat, protože se obávám, že v tu dobu nerozuměl už vůbec nikdo. Vše, co jsem potřeboval, přišlo v úžasném filmovém roce 1999 a právě jedničkou se i uzavřelo, a pocit dokonalého uspokojení nám nikdo neměl brát. První Matrix byl zjevením. Oslavou filmové akce. Vizuální poklad. Z půlky legendárního tvůrčího dua je žena, vnitřní síla je ale dávno pryč. Místy fajn pomrkávání nad novou verzí staronového světa (hbitá žena s nagelovanými vlasy zase zmydlí přesilu ozbrojenců) a testování znalostí diváků, vzápětí tu máme Mr. Andersona, vyhaslého herního vývojáře, který stojí za veleúspěšnou videoherní sérií, a jehož bossové vyžadují čtvrtý díl. Pak zoufalci, který v kavárně nesměle pokukuje po jisté krátkovlasé Tiffany, oznámí modrovlasé děvče a směšný Morpheus, že žije uvězněný ve virtuální realitě a že dávný boj zdaleka neskončil. Akce není zlá (na revoluční triky a souboje samozřejmě zapomeňme), pár nápadů a náznaků ještě lepších nápadů tady taky máme. Jenže někde před polovinou zoufale přibude mluvících hlav a celé se to tak nějak rozsype. Stěžejní postavy se na šachovnici posouvají mdle dopředu, ty nové zrovna dobrý dojem nezanechají. Atmosféra je tatam, navíc v těch přemoudřelých filosofických cákancích se nikdo nechce hrabat. Protože jim ani nikdo nerozumí. Jenže jak by mělo „to správné“ pokračování vypadat? Nijak. Nemělo vzniknout. ()
Za toto by mali všetkých, čo majú s týmto dočinenia prejsť bagrom po krížoch. Takto doslova nechutne znásilniť, ponížiť, znesvetiť kultovú sériu, to chce kurva riadnu dávku arogancie, chamtivosti, bezchrbtovosti. Veľmi, ale že veľmi bolestivá skúsenosť o tom, ako podaktorí stratili zdravý úsudok, či sebareflexiu. ()
V podstatě křik na cloud, ale obdivuhodně důvtipnej, láskyplnej a doslova povznášející. ()
Mazaný, zábavný, odvážný, překvapivý film, který si podobně jako naposledy asi Nolanův Tenet přímo říká o druhou projekci, důkladnější prozkoumání a tedy i větší divácké potěšení. Moc rád mu vyhovím, protože Matrix: Ressurections není ani trochu zbytečný film, nýbrž víc než úžasná tečka za skvělou trilogií. Na jednu stranu sice šije na diváky boudu, ale na stranu druhou jim dává to, co chtěli (i když o tom třeba nevěděli). Lana Wachowski se při psaní scénáře opět spojila s Davidem Mitchellem, což je podle mě naprosto geniální multižánrový spisovatel, a na výsledek je tak radost pohledět nejen kvůli výpravě, ale zkrátka kvůli tomu všemu, co se ve filmu stane. Z obsazení bych kromě úžasných Keanu Reevese (kdepak, nehraje Johna Wicka, ačkoliv tak vypadá, je to prostě Neo) a Carrie-Anne Moss rád vyzdvihl Jessiku Henwick. ()
Pokud by se vše utnulo cca v první půlhodině, nebál bych se tenhle případný "kraťas" označit za umělecké veledílo, zdařile navazující na slavnou trilogii. Jenže každou další čtvrthodinou je čtvrtý Matrix víc a víc nudný, trapný, bizarní, a zbytečně do sebe zahleděný. [HBOmax] ()
Paradna recyklacia… ked sa vie ako, tak recyklacia funguje… ()
Kamarát mi pri pive hovorí: "Príde nový Matrix, počul si?"...A ja na to, aby si nerobil veľké nádeje, tipujem, že to bude riadna sračka a to sa aj potvrdilo. To utrpenie som sledoval ako posledný film v roku 2021. Prvú viac ako hodinu som vážne trpel a neveriacky krútil hlavou ako sa dá vykrádať sám seba a divákom tvrdiť, že sme prišli s novým filmom. Nestačí množstvo odkazov, podobných záberov, celých scén - znova súboj s Morpheusom v rovnakej miestnosti, oni reálne používajú i scény z prvého Matrixu, hoci len na osvieženie pamäte Nea, ktorý je mimo nielen ako postava ale aj Keanu Reeves ako herec. V niektorých záberoch mi pripadal vážne starý a ako herec naozaj nepresvedčivý. V druhej polovici filmu prišlo mierne zlepšenie , ale iba natoľko, aby som to bol schopný dopozerať. Znova záber na zelený mramor v banke, znova záber na vrtuľník z ktorého padajú prázdne nábojnice, Neo a Trinity znova na streche, znova čierny kocúr...a tak by som mohol pokračovať...Matrix bol a pre mňa je len jeden, ten prvý. Zbytok je iba nezmyselný guláš a snaha o vyžmýkanie peňazí od fanúšikov. Bieda. Sledoval som to iba z nostalgie a dosť som trpel. 40%. ()
Človek by to chcel milovať, no nedá sa to ani poriadne nenávidieť. Obrovské množstvo úžasných vecí zabalených v úžasne neživotnej forme. Takže pozrieť, pokrčiť ramenami a zabudnúť. 6/10 ()
Bulharský Matrix se překvapivě nepovedl. A je to sakra dobře. Tento film je potřeba prostě ignorovat a zapomenout na něj. Je to špatný vtip. Trilogie byla naprosto dokonalá a jakákoliv snaha na ní parazitovat či ji snad rozvíjet dopadne špatně. Matrix 4 mě nebavil ani na moment. Jeho nejlepší scény jsou flashbacky minulých dílů. 30% ()
Takový podivný apendix, kde paradoxně perfektně funguje první část filmu, která je plná sebeparodování a všeobecně je tak meta, že by jí mohlo kde jaké indie, festivalové podobenství závidět a dojde i na vyložené vyznání k neúctě k studiové politice (někdo by řekl, že je prostě pošlou do p****e). Bohužel pak se objeví druhá půlka která je... Na hovno, popravdě. Upřímně, je to nakonec lepší, než jsem čekal, ale pořád je to v každém jednotlivém ohledu horší, než libovolný předchozí Matrix film, postavy nemají charisma, Neo vypadá jako profesor Snape v depresích, akce je o dva řády horší, barevná paleta vůbec nesedí... Přitom samotný nástřel nového příběhu vůbec není tak špatný. Ono to celé vlastně není tak špatné. Jenom to v žádném případě není tak dobré, jak by Matrix měl být a Resurrections se zdálky dívá na záda druhému a třetímu dílu a absolutně nedosahuje ničeho, proč je skvělý první film série, nebo neprávem opomíjený animatrix. ()
Trololo. ()
Z "reálný svět je iluze?" do "Matrix je iluze?" a možná zase zpátky, přičemž zásadním zůstává umění iluzím vládnout. Třeba i iluzím diváka, kterej se napřed tetelí radostí/nebetyčně se nasírá při úvodní dekonstrukci Matrix trilogie, aby se pak vracel/nevracel ke starým dobrým známým. Tenhle film je podvraťák, kterej kouše svý praotce do zadku a zároveň nepopírá, že má jejich geny; funguje jako glosa, satira, variace a zároveň dává v kontextu univerza smysl + plynule na něj navazuje, přestože to kdekdo nevydejchá. Není to win-win, ale je to dobrý! Bavil jsem se - možná i proto, že mě stará trilogie zase tolik nebrala a řadím se k sortě lidí, kteří opakovaně koukaj jen na jedničku. Edit. Vyprchalo rychle, škoda. ()
Bože můj, proč... proč? PROČ???... 1* za prvních 40 minut, to ostatní je zhůvěřilost. ()
Zase nám ožili, tentokrát v novém veletoči událostí z říše, která je jen udržována, jako představa, aby lidé poslušně žili!?! Wachowski jsou opravdu extrémy, s tou nápaditostí až za hranu absurdna na ně v současném světě snad nikdo nemá! Nicméně akční scény působí dosti vyčpěle a dialogy až nudně, ale ty "návraty" a originalita příběhu tu jsou, takže na nedělní večer. Nicméně, čtyři díly dostatečně stačí, už bych se do tohoto Světa vracet rozhodně nechtěl!!! ()
Po všech těch letech se vracet zpět do Matrixu. Sen, který se zdál po závěru Matrix Revolutions mnoho let stejně bláhový jako svého času hraný návrat do světa předaleké galaxie Star Wars. Od závěru kultovní trilogie uteklo již téměř 20 let. Režiséři původního filmu Larry a Andy Wachowští za tu dobu prodělali změnu pohlaví, jejich další filmy Speed Racer, Atlas mraků či Jupiter Vychází se ovšem popularitě Matrixu nevyrovnali. Lana a Lilly později nabídky od studia Warner Bros. ohledně návratu do světa Matrixu pravidelně odmítali. Vše je ovšem ve finále jinak a k Matrixu 4 s podtitulem Resurrections se vrátila alespoň jedna ze sester Lana. Ta se dle svých slov nemohla vyrovnat s odchodem rodičů a tak v zármutku alespoň vymyslela zápletku o tom, jak se Neo a Trinity vrátili zpět mezi živé a k návratu do světa Matrixu tedy nakonec svolila. Její sestra Lilly sice poté dala přednost seriálu Work in Progress, scénáře k Matrix Resurrections se ovšem kromě Lany chopili také David Mitchchell a Aleksandar Hermon, kteří s Wachowskou již spolupracovali na seriálu Sense8. Už tehdy bylo jasné, že se v rámci čtvrtého Matrixu do stejné řeky nevstoupí. Nikdo ovšem nemohl čekat, jak moc velký odklon nás ve finále čeká. A že vznikne rozhodne velmi speciální blockbuster. Zvěsti o tom, že Matrix Resurrections rozdělí diváky jsou rozhodně pravdivé. Jde totiž o velmi zvláštní film, který předchází pověst naprosté meta záležitosti. Zpočátku to přitom působí, že se Lana Wachowski vydá směrem takové sedmé epizody Star Wars a bude především odkazovat na známé scény a reflektovat je. Jenomže pak dojde k zásadnímu odhalení, které ukáže, že Wachowski nabídku na film přijala proto, aby si zároveň mohla utahovat z klišé o současném fungování Hollywoodu, dojení slavných značek a o tom, že originální nápady jsou možné mrtvé. Ta nostalgie tam přitom pořád je, spíše než snaha o emocionální dojetí je ve filmu cítit i snaha dělat si srandu z oné nostalgie. Matrix Resurrections je prostě odvážný a především speciální film. Ve všem dobrém i špatném toho významu. Spousta věcí, především poté v návaznosti na původní trilogii vlastně v rámci scénáře nedává naprostý smysl. V jistých momentech dokonce Matrix Resurrections působí jako fanfikce. Fanfikce fanouška, který se odmítl smířit s osudy Nea, Trinity či Smitha a řekl si, že je ve svém pokračování přivede zpět k životu. Bez detailního spoilerování se vlastně cokoliv rozebírá těžko, bez spoilerů se dá ovšem říct, Wachowski v jistých ohledech i dost možná porušuje pravidla, která se svou sestrou před dvěma dekády stavěla. A celé to vlastně ve finále shazuje osudovost celého Matrix Revolutions. Wachowski se v tomhle ohledu utrhla ze řetězu. Opět rozšiřuje mytologii, představuje pochopitelně nové postavy a též se vizuálním pojetím zcela odklonila od původní trilogie Matrix. Dává to smysl, už po finále Revolutions a restartu Matrixu přišel Matrix o svůj zelený filtr. V součtu ovšem nejde pouze o absenci zeleného filtru, ale také o to, že Matrix vlastně v součtu přichází o vše, co ho kdysi dělalo Matrixem. Vracet legendární filmový ikony do světla reflektorů není lehká disciplína a Matrix Resurrections to jen potvrzuje. Nejhorší je ovšem to, že z celého uchopení Wachowské není úplně cítit pocit někoho, kdo rád ten známý svět a postavy oprašuje. Její tvůrčí motivace možná skutečně spočívá především v satiře na současný Hollywood. Háček ovšem spočívá, že onou satirou je Matrix Resurrections především v první polovině, v té druhé se definitivně vrátí do ryzích blockbusterových vod, představuje svět Matrixu dekády po závěru Revolutions a vlastně pokračování směřuje směrem, který by možná uvítalo, co nejvíce fanoušků. Jenomže je tu pořád mnoho ale. K Matrixu Resurrections se bohužel nevrátil Yuen Woo-ping, strůjce choreografie bojových scén v původní trilogii Matrix a několika ikonických akčních momentů, které celou sérii dokázali definovat a dodnes dokážou čelisti donutit k pádu. Matrix Resurrections postrádá jedinou uspokojivou akční sekvenci, nejvýrazněji tím trpí finále. Vlastně i střih akčních scén působí docela nepřehledně. Po vzpomínce na spousty těch skvělých akčních momentů tohle vyloženě zamrzí. Matrix Resurrections v součtu skutečně pracuje s divokou zápletkou, která se pořád snaží být částečně meta, zvláštním způsobem používá archivní záběry z původní trilogie (opravdu až příliš) a v součtu skutečně zabíjí onu osudovost původní trilogie. Další komplikovaně uchopenou věcí jsou herecké výkony. I ty herecké výkony totiž v jistých momentech působí na hraně parodie, kdy je ovšem možné, že i tohle je součástí hry. Otázky nad tím, zda Matrix Resurrections brát vážně či nikoliv se tím akorát prohlubují a udělat si v tom pořádek je v průběhu obtížnější a obtížnější. Zvláště, když to ve srovnávání první a druhé poloviny působí, že to dost možná neví ani Lana Wachowski sama. Wachowski nedokáže představit nové oslňující postavy, i Jessica Henwick jako zastupitelka nové generace v součtu působí dosti nevýrazně, především proto, že Wachowski pořád preferuje starou gardu. Ať už se starými či novými tvářemi. Staré postavy se vrací a někdy zůstává rozum stát. Jako nad tím, co se tady proboha děje se Smithem. Problém přitom není v tom, že by náhrada za Hugha Weavinga v roli Smitha Jonathan Groff nepředváděla slušný výkon. Problém je v tom, že po uzavření Smithova osudu v Revolutions je tohle tak trochu studená sprcha, kdy se Smith chová tak trochu jinak než minule a v součtu vlastně jeho přítomnost působí tak trochu podivně. O návratu Lamberta Wilsona v roli Merovingiana je poté rovnou škoda mluvit a divákovi nezbyde nic víc než prosté WTF. K proti typu obsazenému Neilu Patrickovi Harrisovi se poté jen sluší dodat, že by Harris již nikdy neměl hrát vážně míněné záporáky. V tomhle ohledu je ovšem skutečně načrtnutá zajímavá hra s divákem. Už v onom meta odkazování na Hollywood zazní, že Matrix 4 musí být šílenější a za pochodu servírovat WTF momenty. Matrix Resurrections tak předpovídá vývoj sama sebe, skutečně sází WTF za WTF. Ať už částečným návratem Morphea do hry, vysvětlením existence Nea a Trinity či vysvětlení toho, o co se tentokrát hraje.Původní trojice filmů Matrix přitom též byla v mnoha ohledech absurdně střelená a přitom zvládla servírovat funkční filozofické myšlenky, celé ovšem jako by to v rámci Resurrections fungovalo o poznání méně. Je to skutečně střelené, zároveň to pořád servíruje myšlenky nad smyslem existence. Postava Thomase Andersona si v tomto filmu vyloženě prochází krizí středního věku, romantická linka Nea a Trinity poté skutečně dokáže alespoň něco vzbudit. Velkou roli tu sice hraje ona nostalgie, setkání Mesiáše a jeho vyvolené ovšem přeci jen po letech pošimrá na duši. V Matrix Resurrections se vlastně nakonec o moc nehraje a pořád působí zbytečně. S klidným srdcem ho tudíž člověk může ignorovat a maraton Matrix série končit u Matrix Revolutions. Případný zájemce si bude moci maraton prodloužit právě o Resurrections, právě ten ovšem shazuje onu významnost události celé původní trilogie. A Matrix Resurrections tak ve finále půjde ocenit jenom jako specifický blockbuster, který si jde po své vlastní ose. Zda je to dobře či špatně je poté otázka na dlouhou debatu. Matrix Resurrections rozhodně není obyčejné pokračování. V rámci hollywoodské produkce patří velmi pravděpodobně mezi ty nejspecifičtější za hodně dlouhou dobu. Sledovat návrat do světa Matrixu ovšem působí stejným dojmem jako vidět ženu, kterou člověk neskutečně miluje, současně jí ovšem uspokojuje jiný muž a její sledování tak působí hořkosladce. Ano, tak trochu zvláštní přirovnání, ovšem naplno všeříkající. Kdo na Matrix Resurrections vyrazí jako na velkolepý návrat původního Matrixu prohrál předem. Měl by spíše očekávat specifický návrat do známého světa, který nebude pro každého, v jistých ohledech ho ovšem rozhodně bude muset ocenit každý. I proto, že podobný film nejspíš jen tak znova nevznikne. Jak bych ovšem osobně u původní trilogie neváhal se spolknutím červené pilulky, tady bych mezi červenou a modrou váhal velmi dlouho. Ten film se mnou ovšem něco rozhodně emocionálně udělal. Už ho v životě nechci vidět, rozhodně ovšem toho, že jsem ho viděl nelituju..... () (méně) (více)
Reklama