Režie:
Kurt VoelkerScénář:
Kurt VoelkerKamera:
Antonio RiestraHudba:
Joel P. WestHrají:
J.K. Simmons, Josh Wiggins, Odeya Rush, Julie Delpy, Charlie DePew, Kevin Dunn, Kimberly Crandall, Jae Head, Tyrel Jackson Williams, Tom Amandes, T.J. Ramini (více)Obsahy(2)
Po manželčině smrti se Bill Ponder (J.K. Simmons) odstěhuje spolu se svým sedmnáctiletým synem Wesem (Josh Wiggins) z rodného městečka do velkoměsta, kde chtějí zkusit začít znovu. Zatímco se snaží přizpůsobit novému životu a hledají způsob, jak se vypořádat s minulostí, oba najdou útěchu v novém vztahu. Wess potká Lacy (Odeya Rush), introvertní, ale divokou dívku, a propadne kouzlu její tajemné osobnosti. Bill se seznámí s Carine (Julie Delpy), soucitnou a elegantní učitelkou, jejíž žalostná minulost rezonuje s tou jeho. Když jsou jejich vztahy vystaveny zkoušce, Bill a Wes se vzájemně odcizí, aby se posléze zase sblížili, zatímco v průběhu nové životní etapy poznávají své skutečné já. (Cinemax)
(více)Videa (2)
Recenze (46)
Něco o filmu je tu napsáno velice hezky a zbytek mne nezajímá. V každém případě dávám čtyři hvězdy. Dal bych pět ale kvůli pár drobnostem nemůžu. I tak je to opravdu skvělý film který připomene to co člověk prožil a sám musel bojovat aby se z toho oklepal. Připomene že není dobré se trápit i když nikdy nesmíš zapomenout. Velmi hezké podání! ()
Taký malý veľký film, ktorému scenár dal Život. Nehovorím, že film je dokonale natočený (aj z hľadiska príbehu sú niektoré vedľajšie časti „nekorektne“ ukončené), ale za to herecky veľmi dobre zvládnutý. Veľmi dobrý výkon od J. K. Simmonsa. Vo vedľajšej roli nestarnúca J. Delpy. A ten, kto nevie súcitiť s Billom (J. K. Simmons), tak asi nepozná pojem „hlboká láska“. PS.: „Kúpil som ti kvety, ale zabudol som ich doma.“ „To je nejaký trik, aby som išla s tebou dovnútra?“ Osobné hodnotenie: 81% (****) ()
Otec a syn se jen velmi těžce vyrovnávají ze smrti milované manželky a matky. Překvapivě to jde lépe mladému Wessovi, než až příliš zamilovanému Billovi. Z kraje jsem si myslel, že to zas bude nějaká připitomělá "hájskůl", no a částečně to tak bylo. Naštěstí se pak z toho vyklubala docela kultivovaná a neurážející podívaná s dramatickou zápletkou ke konci filmu. Rozhodně to však nemusím vidět dvakrát. Potěšila účast Julie Delpy, někdejší Céline z Linklaterovy výborné a po devíti letech vždy natočené romantické trilogie. ()
Příjemná nezávislárna s takovou tou lidskou atmosférou, kterou podobné filmy musí mít, aby byly fakt dobré. Herci do jednoho skvělí, hodně potěšila Julie Delpy, kterou přece jen zas tak vidět není.. btw čtvrtý film s Odyeyou Rush za posl 6? týdnů, který jsem viděl, a už konečně chápu, co na ni všichni vidí. ()
Jak se se ztrátou blízkého člověka vyrovnáváte vy? Každý po svém co? Snažíte se dělat, co jste nedělali? Cvičíte, kouříte, jak nikdy dříve, snažíte se přemítat proč? Ano, to všechno dělám. Zároveň jsem si vždy myslel, že pomáhají vnější stimuly. Payton Sawyer z One Tree Hill říkala, že hudba vždy pomáhá, ať se cítíte jakkoliv a procházíte čímkoliv. Měla pravdu, hudba opravdu pomáhá. Docela dlouho to bylo jediné, co jsem měl. Postupně jsem pochopil, že i filmy jsou stejné. Začal jsem se na ně zase dívat. Zvlášť, když si v každém něco najdete, berete ho jako inspiraci a můžete se z toho nakonec vypsat. V Nové šanci mají pravdu ve spoustě věcí, co říkají. Že je každý nahraditelný (s tím zatím nemůžu souhlasit, ale jednou budu), že zármutek drtí a emoce se projevují fyzicky, že každý potřebuje čas od času se o někoho opřít (moc ti děkuji za všechno moje oporo). Pomáhá probírání starých věci? To jsem zkusil a určitě ne. Pomáhá sundat si prsten? Taky jsem to zkusil a taky moc ne. Pomáhá samotné sledování filmů? Rozhodně ano. Ne, nikdo mi neumřel, jen jsem přišel náhle o svou nejbližší osobu. Nikdy by mě nenapadlo, že mi to finálně dojde zrovna u takového obyčejného, úplně průměrného filmu. Poslední cigáro na balkóně a pak první opravdový dospělý rozhovor za poslední dobu. Smáli jsme se, brečeli, řekli si spoustu pěkných a upřímných věcí, jsme domluveni na budoucnosti, nebudeme si dělat naschvály (tak to prostě bude a klapne to), přestanu na to myslet jako na moji prohru. Uděláme dětem poslední pěkné společné léto. Ten rozhovor pomohl nám oběma, pochopili jsme, že se nemůžeme k sobě chovat jako doposud. Budeme na sebe hodní. Užijeme si to a půjdeme každý vlastní cestou, na které se budeme i nadále potkávat, ale budeme se k sobě chovat hezky, budeme k sobě cítit respekt, budeme se mít i rádi. Jen nebudeme spolu. Tak to asi mělo být, život takový prostě někdy je, zůstane nám ale vše, co jsme spolu prožili, zůstanou nám děti, zvládneme to. Bylo to strašně rychlé, necelé tři měsíce a je konec. Jsem na nás oba moc pyšný, protože po dnešku mám poprvé pocit, že budoucnost není jen černá. Ano, čekají nás ještě nepříjemné rozhovory, kdy budeme říkat pravdu nejbližším, ale i to zvládneme. Že v tom není nic o filmu? To pro mě není teď důležité, důležité je, jak moc mi pomohl. Abych nezapomněl, J.K. Simmons je skvělý herec. Ve většině jeho rolí ho mám prostě rád a umí to. (anonymní ČSFD sebeterapie volume 15) ()
Galerie (25)
Zajímavosti (2)
- Vozidlo modré barvy, které se objeví ve filmu, je kabriolet Ford Mustang Mach 1 z roku 1971. (ČSFD)
- Celosvětová premiéra proběhla 20. června 2017 na filmové festivalu v Los Angeles. (ČSFD)
Reklama