Režie:
Dušan KleinKamera:
Josef VanišHudba:
Zdeněk MaratHrají:
Pavel Kříž, David Matásek, Míla Myslíková, Josef Somr, František Filipovský, Joseph Dielle, Adriana Romanová-Tarábková, Karel Roden, Václav Svoboda (více)Obsahy(1)
Básník Štěpán Šafránek je přijat na medicínu a stává se studentem prvního ročníku. Do školního roku ale nevykročí zrovna nejšťastněji, protože se nepříliš dobře uvede u docenta anatomie Sejkory, a navíc dostane svatební oznámení od Borůvky, která se vdává za snaživého úředníka Emila Nádeníčka. Jeho novými spolužáky a spolubydlícími na koleji jsou sebevědomý Honza Antoš z Kolína, který se může pochlubit fotografickou pamětí, bodrý Moravák Venoš, jenž má bohaté zásoby proviantu i bohatě vyšívaný kroj, a černoch Numira Cassou Thomb, jemuž spolubydlící začnou říkat stručně Mireček. Přestože mají všichni učení nad hlavu, jediný Štěpán ne a ne najít správnou metodu, jak vše zvládnout. A tak Štěpán studuje, pracuje, občas básní a také se zamiluje do studentky zdravotní školy, které začne říkat Jeskyňka. Jako strašák nad ním visí blížící se zkouška z anatomie a nepřátelský docent Sejkora. (TV Nova)
(více)Videa (1)
Recenze (351)
Básníkům, konkrétně hlavně těm, kteří přicházejí o iluze a jak jim chutná život, jsem přišel na chuť až s vlastní zkušeností s vejškou, shodou okolností také s medicínou. A natočené je to výborně. Perfektně zachycená medická atmosféra, výborně zpracovaní profesoři a typy studentů jsou až moc přesný. I po letech neztratil tenhle film vtip a atmosféru, hlášky stále baví, jen je rozdíl v tom, že i když jsem byl před pár lety stejně jako Štěpán zoufalej z anatomie, tak nakonec to je je čím dál tím horší a jen se usmívám nad primitivností pojmů jako posterior, anterior, medialis et lateralis. Jeden z vrcholů české komediální tvorby. PS: kamarádka taky přeřízla fibularis. ()
Stále stejně svěží, vkusná, vtipná a pohodová studentská komedie, což je v žánru vzácný úkaz na úrovni zjevení. Současně nejzdařilejší díl básnické série, plný drobných klenotů, ať už jsou to Svěrákovy přednášky a Leffinqwellův pracovní stůl nebo spousty nesmrtelných hlášek, které padají ze všech stran. „V praktických cvičeních něco přeřízl, soudruhu profesore.“ - „Ale, Sejkoro! To se mu v životě stane ještě mockrát.“ ()
Nějakou chvíli poté, co jsem vychválil a opětihvězdičkoval Kleinovo Vážení přátelé ano, jsem si s nepotěšením uvědomil, že zrovna tak jako Básníci je to celé složeno z více či méně samoúčelných mikrovtípků, že příliš mnoho věcí se stane a rozhovorů proběhne jen proto, aby mohla zaznít pointová hláška, buď laskavý humor nebo laskavé moudro, obvykle obojí. No a teď zjišťuju, že to má i stejného scénáristu. A Holubi to samý. A vždycky je to nějaký sympatický přemýšlivý chlapík s nadhledem, který, jak pěkně vystihla NinadeL k jednomu dílu Básníků, "drží krok, ale ne hubu" (což lze však i obrátit). Ovšem Vážení přátelé ano má přece jen nějakou ideu, je to ten úplně zkorodovaný socialismus (pěkně spojen s hrdinovou krizí středního věku). Básníci mají jen jakési pseudotéma jakože strasti a slasti študáckého života. Což je málo. Výše uvedené je jedním ze dvou důvodů, proč tyto jinak celkem cool komedie nemohu považovat za hodnotný film. Tím druhým důvodem je fakt, že Štěpán Šafránek je ta úplně nejpodbízivější postava českého kina. (Už to spojení lékař-básník je hodně nejapné, byť bohužel nikoli nereálné.) K hodnocení prvních čtyř dílů (další jsem neviděl) si zástupně vybírám druhý, protože ten jsem kdysi viděl na véháesce tolikrát, že si většinu scén pamatuju do dneška. V tomto díle mimo jiné v zahleděnosti do jednotlivých žertovných scének tvůrcům ani nevadí, že Štěpán Šafránek je básník, který kvůli hmotnému prospěchu neváhá balit směšnou, hloupou a nehezkou dcerušku nějakého tuneláře. Kultem samozřejmě zůstávají Bronsteinovy výzkumy uspořádání psacího stolu a jejich řešení na katedře duševní hygieny. ()
"jé čááááááu" vykřik na mě tudle v jedný kavárně takovej nóbl chlápek a přisunul si ke mně židli.. "NO TO KOUKÁM JAKO BLÁZÉÉÉÉN..NO NAZDÁÁÁÁR " ...vyhrknul sem ze sebe nadšeně, aniž bych měl tušení, kdo to vůbec je .."já sem marééék, pomatuješ si na mě né? byli sme nejlepší kámoši.." ..NO JASNĚ ŽE JO MARKU, JAK BYCH MOCH ZAPOMENOUT (...marek kurva kdo?? )... A CO TEĎ DĚLÁŠ? , přihrávám mu loptu .."no tomu nebudeš věřit, heleď se, našel sem tudle takovej špinavej votrhanej papírek na půdě, pomatuješ jak sme ve druhý třídě dostali za úkol, napsat si, co bysme chtěli dělat až vyrostem? ,já našel ten papírek, a bylo tam -kosmonaut nebo právník-.. no a hádej co ze mě teď je?"....rozpaží ruce, abych si ho prohlíd a zatipoval....koukám na něj, sako, drahá kravata, rolexky, v ruce kožená taška narvaná lejstrama.... "takže kosmonaut, maminka musí bejt pyšná...".........když sem pak doma hledal ten svůj papírek, nestačil sem se divit...na 1.místě -básník-, a na 2. -ten chlápek z krematórija- ...je fakt že básník sem skutečně nákou tu dobu bejt chtěl, ale vodmalička bylo do mé velké tykvovité hlavy vtloukáno, že sem nejchytřejší z rodiny a že bych to měl tudíž někam dotáhnout...kam, to už mi nikdo neřek....ale s poezií sem nikdy moc velkej úspěch neměl...začlo to v první nebo druhý třídě zš, když sem byl jako první zkoušenej z "Polámal se mraveneček"...ale memorování mě zpočátku moc nešlo, a mezery v paměti sem se snažil vyplnit logickým konstruováním.. "hm..polámal se mraveneček ví to celá obora..",začal sem bezchybně ale zároveň taky věděl, že zde moje znalosti končí.. " každý měsíc dochází mu invalidní podpora.." ,učitelka ukázala prstem...a šel sem do kouta.... ..tím byl můj sen na dlouhá léta zašlapán do země... až s nástupem internetu a literárních servrů sem se k veršování opět vrátil, ale tamější obyvatelstvo tvrdilo, že jsem příliš zvrácený a až když sem začal publikovat pod pseudonymem "klárka hebká", začali mě jakštakš brát...jedinej kdo se k mému opravdovému já tenkrát nestavěl zády byl uživatel "Vládcehoven", kterému bych chtěl touto cestou poděkovat...později jsem se stal také autorem alternativních překladů několika málo písní jako např. večernice od honzy nedvěda a gumídků od gumídků...absolutní úpadek ale nestal na střední škole....kdy mě byla zmařena životní šance...oslovil mě jeden spolužák s tím, že nemaj žádný motto na šerpu, jestli nevím vo něčem, co by se k nám hodilo...byl to ten největší vtěrka, šplhoun a vlezdoprdel, jakýho sem kdy potkal,, a chtěl sem ho poslat do hajzlu, ale když sem na něj pohleděl, zčistajasna oslovila mě můza .."něco bych pro tebe měl.." povídám, "..piš si: SKRZE PROFESORSKÝ ŘITĚ, PROLEZEM AŽ K MATURITĚ" ...to je dobrý, řek mi, a šel to navrhnout do sborovny, ale neprošlo to...jakjinak...a to byl můj poslední vážnej pokus prorazit ..teď už si maximálně jentak cintám ()
Po prvých skúsenostiach s problémami okolo lásky a prvých erotických radovánkach sa na Štěpána a Kendyho rúti ďalšia životná nástraha, ktorou je obávaná vysoká škola. Vtipné situácie, ktoré prináša študentský život majú však skutočne veľmi kvalitnú úroveň, k tomu nejaké ďalšie pobláznenie a o zábavu je postarané. A keďže život študáka je podobne v tuzemskej problematike zobrazený asi len tu, tak tento diel ešte máličko preskočil prvý. Čo iné sa dalo čakať, hneď od začiatku som vedel, že jednoizbové spojenie černocha, Moraváka a dvoch flákačov nemôže dopadnúť zle. 85%. ()
Galerie (12)
Zajímavosti (18)
- Když Honza Antoš (Karel Roden) demonstruje svoji fotografickou paměť tím, že se během 10 sekund naučí jméno Mirečkova (Joseph Dielle) dědečka, ve skutečnosti Honza odvypráví většinu parodicky dlouhého jména pokrmu z Aristofanovy komedie „Ženský sněm“. (Rattus Rattus)
- Filmovalo se v Mělníku a na Kladně (nemocnice). (M.B)
- V pitevně si Sejkora (Jan Přeučil) stěžuje na Mirečka (Joseph Dielle), co že ho v těch Zahrádkách učili, když neví, jak se skloňuje slovo játra. Zahrádkami myslí skutečně existující Ústav jazykové a odborné přípravy zahraničních studentů Univerzity Karlovy v Praze, Studijní středisko Zahrádky. (rakovnik)
Reklama