Obsahy(1)
Unikátní přímý přenos u příležitosti 4. narozenin ČT art a 50. sezony Divadla Husa na provázku. Anekdota o dívce, která více věřila, než myslela, a metafora o třeštivém a třpytivém fenoménu 60. let. Vladimír Morávek má rád filmovou estetiku Miloše Formana i trvalou kulturní stopu šedesátých let. Se souhlasem Miloše Formana a spoluautorů scénáře Ivana Passera a Jaroslava Papouška proto sáhl po předloze ikonického filmu Lásky jedné plavovlásky a vytvořil inscenaci Lásky jedné plavovlásky, plavovlásky jedné lásky. Premiéru měla v Divadle Husa na provázku v roce 2007, v roce 2012 pak proběhla obnovená premiéra, kdy režisér inscenaci výrazně zkrátil a upravil scénograficky. Zachován byl jeho přístup – s odstupem, ale i láskou líčí příběh naivní plavovlásky. Ztráta jejích iluzí a krach její smutno-směšné lásky se mu stává metaforou jedné z největších společenských havárií v moderních českých dějinách – dotahuje totiž děj až do okupace země v roce 1968. O odstup k mytizovaným 60. letům se starají citace z eseje Pavla Švandy Mé svědectví o slavných šedesátých. Morávek jinak divadelními postupy vytváří stejnou atmosféru jako má Formanův film – na jedné straně směs naivity, něžnosti, citové opravdovosti, nezáměrné směšnosti Aničky (T. Marečková), Mildovo haurovství (R. Mikluš) a banální rodinná dramata Mildových rodičů (I. Hloužková a P. Zatloukal), na straně druhé scény mezi vojáky-záložáky a dívkami na plese, kdy herci „formanovské trapno" dovádějí ad absurdum. Nechybí samozřejmě písně Suchého a Šlitra.
V září 2017 oslavíme nejen výročí zahájení vysílání ČT art, ale Divadlo Husa na provázku zahajuje svou 50. sezónu festivalem Divadlo v pohybu. Přímý přenos představení Lásky jedné plavovlásky se tak stane dvojí oslavou. Využijeme proto příležitosti a prostor divadelní přestávky využijeme k rozhovorům s hosty z vedení ČT, ČT art, s pozvanými osobnostmi z Divadla Husa na provázku (B. Polívka, M. Donutil, J. Pecha ad.)
(Česká televize)
Recenze (10)
Ze začátku jsem byl dost zklamaný, ale nakonec jsem se smířil s tím, že s filmovou předlohou nelze srovnávat. Největší nedostatek oproti filmu představují Mildovi rodiče, paní Ježková je holt jiná liga. ()
Nepodařená parodie na dobu, o níž toho viditelně moc nevědí jak herci, tak autor divadelní předlohy. Bohužel. ()
Při premiéře na Colours of Ostrava mi představení přišlo živější než v televizi. Snad proto, že u toho byl na dálku osobně Miloš Forman. Napodruhé v bedně opět live díky přímému přenosu, detailněji a možná s větší hereckou trémou něco nepokazit .. ()
Viděno letos během Colours of Ostrava, v Gongu a s velkou radostí včera na artu, obě představení se mi moc líbila! Divadlo Husa na provázku - Gratuluji vým k 50. narozeninám a jen tak dál! Realizaci záznamu, s ohledem na množství účinkujících, kapelu, tančící křoví atd. chválím. ()
Divadelní představení jsem viděl třikrát a nemám, co dodat. Přímo v ději je to úplně něco jiného, než televizní záznam, který nemá šanci zachytit vše, co se v představení děje a nemůže zaznamenat každého herce, který hraje pořád na sto procent. Ono vůbec zachytit takové originální představení je nadpozemský úkol. Bohužel i půlka hereckého obsazení je v záznamu jiná, než jsem viděl na divadle a kde bylo obsazení z mého pohledu mnohem lepší, zejména titulní role Aničky. Každopádně velká gratulace k 50. výročí Divadla Husa na Provázku!!! ()
V titulcích pořadu uvedeno: název Lásky jedné plavovlásky - plavovlásky jedné lásky. ()
Hra mohla být vcelku zdařilou transformací slavného filmu na divadelní prkna divadelními prostředky, kdyby... Kdyby se Morávek nerozhodl posunout její vyznění hodnotícími cynickými komentáři, jimiž se snaží hloupě a zcela nekvalifikovaně shodit onen ohromný společenský étos 60. let, který byl tragicky zadušen okupací v srpnu 68. To se také promítlo až do cynicky arogantní deklamace replik mnohých účinkujících. Přitom takové morální vzepětí se u nás už nikdy neopakovalo, a to ani po sametovém převratu. Čehož důkazem je i cynismus a arogance mnohých dnešních protěžovaných tvůrců a interpretů, tento kus nevyjímaje. Rozdíl mezi vyzněním původní předlohy a této inscenace jen dokumentuje, proč například nová česká filmová vlna 60. let měla světový punc, zatímco naše současná kinematografie je v hlubokém úpadku a ve světovém kontextu naprosto bezvýznamná. ()
Tak jasně že není možné stoprocentně přenést atmosféru představení (a tím i celý komplexní divácký zážitek) ke mně do obýváku. Velké detaily tváří zase umožňují hercům i režisérovi přidat trochu mimické drobnokresby, takže se nemusejí spoléhat jen na velká gesta a komponované gagy - toto maximálně využila představitelka hlavní postavy Aničky, skvělá Tereza Marečková (1995). Divil bych se, kdyby v blízké době nedostala nabídku na zajímavou filmovou roli. A navíc jak zpívá! ()
Jsou vtipy, které holt fungují na divadle. Jiné, které uměli zahrát takoví velikáni jako dva Vladimírové - Menšík a Pucholt. Nebo herci Ježková, Šebánek. Jistě, že se těžko srovnává skvělá komedie Miloše Formana s tímto. Ale přeci jen to má člověk v hlavě, když ten film je tak notoricky známý. Prostor je v brněnském divadle malý, takže se člověk musí srovnat s tím, že lépe to udělat nešlo. Hlavně tedy kulisy a prostor herců. Hudba byla kvalitní, ale nevím, proč do jinak perfektní komedie míchali herci zase politiku. Obsazení vojsky rudé armády mi připadá zbytečné zpolitizování. Navíc herci ve volných chvílích, kdy na ně není upřena pozornost, protože se odehrává na jevišti mimo ně něco jiného, přestávají hrát. Smějí se při osobním hovoru, zkrátka, jako by na chvíli měli kuřpauzu. Bylo to dobré, ale film to nepřekonalo, a protože si myslím, že to tvůrci tušili, tak se o to ani nesnažili a dost to odflákli. ()
Těsně před ODPADem. Něco tak nehorázného si mohou dovolit jen diletanti. Nemáte úctu k jedné z největších klasik českého filmu a jejím tvůrcům? Toto, kdyby Forman, Passer, Papoušek viděli, souhlas na díle by zrušili. ()
Reklama