Obsahy(2)
Sovietsko-japonská koprodukcia Dersu Uzala bola nakrútená v autentických sibírskych exteriéroch podľa predlohy ruského cestovateľa Vladimíra Arsenieva (Stopár Dersu Uzala, V lesoch ussurijského kraja). Keď v roku 1902 Arseniev ako vojenský prieskumník viedol expedíciu do neprebádaných miest sibírskej tajgy, pripojil sa k výprave domorodý lovec menom Dersu Uzala. Nevzdelaný stopár si postupne všetkých získava svojou múdrosťou, obetavosťou a láskou k prírode. Medzi Arsenievom a Dersuom vzniká postupne hlboké priateľstvo, ktoré ešte upevnia mnohé prežité nebezpečenstvá, pri ktorých Dersu zachráni Rusovi život. Ich cesty sa opäť pretnú po rokoch, keď Arseniev vedie väčšiu výpravu. Dersu však už stráca zrak a tým i schopnosť sa v tajge uživiť. Arseniev sa rozhodne, že mu pomôže a pozýva ho k sebe domov... (RTVS)
(více)Recenze (251)
Krásny príbeh o priatelstve,súžití a boji s prírodou. Film je dokonalý po vizuálnej stránke, niektoré zábery by sa hodili do umeleckých dokumentov ako napr. Baraka. Napriek dĺžke filmu a jednoduchému deju som sa nenudil ani chvílu a vychutnával som každú sekundu, každý záber. Zaslúžený Oskar pre najlepší film! ()
Dobrodružný monument, který disponuje takovou moudrostí a lidstvím, že nezbývá, než japonskému géniovi vzdát patřičný hold. Děrsu bez příkras a patosu seznamuje diváky s krutou divočinou na Dálném východě, s tamními kmeny a jejich každodenním způsobem života. Barvitě a poutavě vypravuje o životě v tajze, kde příroda dává i bere. O zvěři, která se má lovit pouze za účelem obživy, nikoliv pro zábavu a v neposlední řadě všeobecně o lidech, kteří za záchranu života něchtejí nic na oplátku. Jednoduše prezentuje veškeré kladné vlastnosti, které má člověk žijící čistě v souladu s přírodou. Dlouho jsem nic s tak hlubokou myšlenkou neviděl. Za zmínku samozřejmě stojí i působivá obrazová kompozice a výprava. Lidé jako byl Děrsu Uzala chcete mít za přátele! Nesmrtelný snímek. ()
Úvod a téza: Film s veľkým srdcom. Kurosawov apolitický výlet do Sovietskeho zväzu je míľnikom a filmom v mnohom odlišným od väčšiny jeho tvorby, najmä jeho najznámejších diel. Obsahová stránka: Je to silný príbeh muža, lovca, ktorý zahŕňa neznámych pútnikov hrejivým darom nezištného priateľstva, sprevádza ich na ceste sibírskou tajgou a malebnými zákutiami zeme snehu a ľadu. Dej je po prológu rozprávaný v retrospektíve a zároveň je rozprávačom postava Kapitána Arsenieva, čo je pre Kurosawu veľmi netypické spolu s relatívne jednotným dejiskom uprostred sibírskych lesov a jednou ústrednou postavou v zovretí komornej fabule, rozdelenej do dvoch kapitol, zaznamenávajúcich prvé a druhé stretnutie lovca a kapitána. Dersu Uzala je výrazná postava, ktorej hrdinstvo a krása duše vyplýva z jej činov (prvok pre Kurosawove filmy typický) a správania sa, čím nastavuje režisér novú tvár, a to priezračný, ale rafinovaný a nenásilný sentiment, ktorému podľahne hádam každý. Až pri tomto filme si uvedomujem, aký je Kurosawa zemitý režisér; čo preňho krajina a pôda znamená. Tu hrá zásadnú rolu, keďže sa film takmer kompletne odohráva v prírode, ale nie je jediným živlom, ktorý je pre dej príznačný; Dersu Uzala v jednej časti filmu v dialógu personifikuje živly a prírodné sily (a nielen to, všetko živé vlastne nazýva "ľuďmi", a má to svoj význam), akými sú voda, oheň a vietor. Tie sa do príbehu zapájajú ako závan smrti, obchádzajúci a niekoľko krát ohrozujúci skupinu putujúcu divočinou. Ešte zaujímavejšie je však predstavenie smrti v podobe amby, tigra, ktorý je poslom ducha lesa a ktorého zabitie stihne krutý trest; mytológia národu Goldov je vyobrazená veľmi pútavo a skutočne, uveriteľne. V záverečnej časti druhej kapitoly sa potom stretávame s motívom zlomeného starého muža, ktorý prešiel veľkou duševnou premenou, prehráva boj s prírodou a zničený odchádza do civilizácie, ktorej nerozumie. Rozuzlenie je tragickým vyvrcholením, ku ktorému jednoducho muselo neodvratne dôjsť, a je jedným z najsilnejších momentov celého filmu. Formálna stránka: Montáž a jej použitie (vrátane častého detailu) je kurosawovské, kamera tak úplne nie - na jednu stranu tu vidíme rovnako nádherné panoramatické zábery, s akými sa uňho často stretávame, na stranu druhú je hravejšia a po výtvarnej stránke živšia než u japonských filmov, čo platí aj o hercoch a výprave; predsa len je ruská nátura iného charakteru a vyžaduje nový prístup. Tempo je na prvý pohľad podobne pomalé, ale v skutočnosti nezrovnateľne dynamickejšie a dej obsahuje mnoho fantasticky zrežírovaných napínavých scén. Kurosawa taktiež dokazuje, že vie stvoriť rovnako atmosférické sekvencie za využitia výbornej hudby, ako aj úplne bez nej. Dialógy sú výborné a skvele sa dopĺňajú s rozprávačskými opismi prírody a udalostí, ktoré sú azda najlepšou nedejovou časťou filmu. Chváliť takmer dokonale napísané a zahrané postavy Dersu Uzalu (Maksim Munzuk) a Kapitána Arsenieva (Jurij Solomin) snáď ani nie je potrebné. Epilóg: Po prvej polhodinke som si vravel, že sledujem "len" ďalšiu absolútne excelentnú filmárčinu. Po dobehnutí záverečných titulkov, ktoré som sledoval ako prikovaný pretrváva pocit, že som práve videl nedoceniteľné nadčasové dielo; Kurosawov najlepší film. A možno nielen to. Apendix: Dersu Uzala, môj hrdina. () (méně) (více)
Samuraje mam za sebou a bylo mi jasne, ze Dersu Uzala bude dalsi Kurosawuv masterpiece, ale bohuzel jsem nekdy pred rokem jen tak letmo nakouknul co me ceka a videl jsem skupinu ruskych dedku jak tabori v lese. Rekl jsem si, ze to nemam za potrebi a dostalo to rocni odklad - nemel jsem ale poneti co se v tom skryva za poklad. Ano, ono to skutecne cele je o bande fousatych rusaku v cele s asijskym duchodcem, kteri se prochazi po lese a nekonecnych plochach sibirske tajgy, ale zaroven je to tak dokonale jak jen muze byt. Priroda (v dobe kdy jeste nebyla z 95% vykacena) je nadherna a navic se v tom na prvni pohled bezvyznamnem toulani skryva dokonaly survival tutorial (scena jak prezit mrazivou sibirskou noc s pomoci travy byla dokonala). Tak me prekvapilo jak moc je ten film dobry, ze uz to pomalu zacalo brousit do maximalniho hodnoceni. 8/10 ()
Akira Kurosawa tentokrát nezvykle nejaponský, nesamurajský, sovětský. A přitom byl tento krok stranou krokem geniálním. Příběh lovce Děrsu Uzaly a kapitána Arseněva nepůsobí přitom jako narafičená past na sentimentálního diváka. Vše je velmi reálně a ta nádherná příroda musí dostat každého. Na mně působí hned několik scén velmi silně. Je to trhání trávy, aby ti dva přes noc neumrzli, dále scéna, ve které se Děrsu topí, ale je jich víc. Kurosawa ukázal svou další tvář a není pochyb, že se to vydařilo. Moc "loveckých" filmů mne nenapadá, ale tenhle bude určitě z nejzdařilejších. ()
Galerie (66)
Zajímavosti (11)
- Film je zařazen na seznamu "nejvýznamnějších filmů", který vydal Vatikán v roce 1995 na přání papeže Jana Pavla II. Nachází se v kategorii filmů, které jsou významné svou uměleckou hodnotou. (gjjm)
- Stíny herců během pohřební scény nám prozrazují falešné pozadí. (džanik)
- Postavu lovce Děrsu Uzalu (Maksim Munzuk) měl původně ztvárnit Kurosawův dvorní herec Toshirô Mifune, natáčení se však nemohl zúčastnit z časových důvodů. (ČSFD)
Reklama