Režie:
Karel LamačHudba:
Jára BenešHrají:
Vlasta Burian, Theodor Pištěk, Helena Monczáková, Máňa Ženíšková, Jiří Hron, Čeněk Šlégl, Jan W. Speerger, Jindřich Plachta, Ivo Richard Stuchlý (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Ačkoliv populární pražský divadelní komik Vlasta Burian byl častým hostem ve filmových ateliérech ještě v době němého filmu, teprve zvukový film dokázal úspěšně využít mnohostrannosti a výjimečnosti jeho talentu, jehož nedílnou součástí byl slovní projev, muzikálnost a nesporné nadání k imitacím všeho druhu. Hned jeho první zvukový film z roku 1930 C. a k. polní maršálek, který režíroval Karel Lamač, se stal hitem. Diváci se hrnuli do kin nejen proto, aby z plátna uslyšeli českou řeč, ale hlavně aby uviděli a uslyšeli Vlastu Buriana, který zde přesvědčivě dokazoval, že teprve dar řeči z něj dělá prvotřídního komika a znamenitého herce. Předlohou filmu se stala fraška E. A. Longena, komedie o setníku Františku Procházkovi, který využije situace a vyzkouší si maršálskou uniformu. Je tak považován za vrchního velitele rakouské armády a způsobí u zapadlého útvaru v Haliči nevýslovný poprask. Filmový přepis překypoval situační komikou i slovním vtipem, umocněným režijními nápady. Film přesvědčivě dokázal, že čeští tvůrci si rychle osvojili nejen novou technologii, ale že našli i adekvátní filmovou řeč. Umělecký úspěch se zde snoubil s mimořádným úspěchem technickým i diváckým. (Česká televize)
(více)Recenze (104)
Kategoricky nesouhlasím s tím, že je zde Máňa s Hronem navíc. Nejen jako pár měli své fandy. Dále je tu pěkná Olga Augustová jako pikantní Pavla Garbo. K Burianovi se vyjadřovat nemusím, ale Karel Lamač to tímhle filmem vyhrál na všech frontách. Kdyby ne, tak český film by měl mnohem větší problémy se zvukem a v Berlíně by musel opustit Anny Ondrákovou pro údajnou neschopnost mnohem dříve. Tehdy se ovšem ještě nevědělo, že na to bude potřebovat Magdu Schneider a Pepu Goebbelse. ()
Příjemná komedie s prostinkým dějem, kde hlavním tahounem je především Vlasta Burian. S tímto očekáváním jsem se do filmu pustil a dostal jsem přesně to, co jsem očekával. Burianovy exhibiční výstupy, byť proti jeho dalším filmům kratší, nicméně neméně zábavné. Líbila se mi i vděčná linie s manželskou tématikou - manželka hlava rodiny a manžel - excelentní Theodor Pištěk - pod pantoflem. Zkrátka a dobře film na oddech. Jen škoda, že zde nebylo více dialogů a komediálně vypjatých výstupů. Nesmíme zapomenout na titulní skladbu, která se stala pro tento film charakteristickou hymnou a pro milovníky starých písní a Vlasty Buriana klasikou. ()
Každý nejako začína a Vlasta Burian sa za tento začiatok nemusel hanbiť. Najmä, keď boli vlastne začiatky dva - Burianov a zvukového filmu. Vlastovi Burianovi veľmi svedčali úlohy, v ktorých bol navlečený do nejakej uniformy. Čím honosnejšej, tým lepšie. Aj v tomto filme už rozohral register svojich komických nápadov a pri všetkej nedokonalosti mu to slušalo. ()
Vlasta Burian je skvělý, některé scény vtipné a povedené (třeba hned ta úvodní), práce se zvukem je mnohonásobně lepší než v o tři roky mladší Perníkové chaloupce (což je pro mě jenom důkaz, že Kmínek byl opravdu mizerný filmař) a navíc je to jeden z prvních českých zvukových filmů, ale i přes to všechno to v nejednom ohledu dost zestárlo. V prvních zvukových filmech sice bylo skoro až pravidlem, dávat do nich co nejvíc písniček, ale osobně mi přišlo, že jich je tu až moc a že vše jen zpomalují, což tomu nemůžu vyčítat, ale zároveň nemůžu popřít, že mi to ubralo na dojmech. Stejně jako mi ubíralo na dojmech (a to už tomu vyčítat můžu) jak jsou některé gagy zbytečně dlouhé, až se rozmělní a přijdou o vtip a co mi vadilo asi nejvíc je slabý příběh, který tu hodinu a půl má citelně problém utáhnout, Stojí za to to vidět, ale je dost lepších československých komedií z třicátých let... 3* ()
Další film s Vlastou Burianem, který jsem viděla. Doháním skluz. Burian je tak typický pro filmy pro pamětníky, že ať se podíváte téměř na cokoli, máte skoro jistotu, že ho uvidíte. Tento film měl pomalejší rozjezd a líbil se mi méně než Anton Špelec, kterého jsem viděla předtím. Ještě stále na tu burianovskou srdcovku čekám a doufám, že brzy přijde. Ovšem i přes pomalý rozjezd, kdy jsem se o osud filmu málem bála, přišly vtipnější momenty, hlášky a Burianovo pitvoření, které vám vykouzlí úsměv na rtech, takže nakonec slušných sedmdesát. ()
Galerie (23)
Zajímavosti (15)
- Film je považován za třetí zvukový film v ČSR. Prvním je až dodatečně ozvučený Tonka Šibenice (1930). Druhý v pořadí je film Když struny lkají (1930). (Dzonysek)
- Film bol po premiére v kinách premietaný celkovo 22 týždňov a videlo ho cez 400 tisíc divákov, ktorí na vstupnom zaplatili o tri štvrte milióna viac ako boli celkové náklady českej verzie filmu (3 milióny korún). (Peter-1307)
- Jedná se o první zvukovou veselohru, nikoliv první zvukový film u nás. Současně se jedná o první zvukový film Vlasty Buriana. (cariada)
Reklama