Režie:
Woody AllenScénář:
Woody AllenKamera:
Fei ZhaoHrají:
Sean Penn, Woody Allen, Chris Bauer, Denis O'Hare, Samantha Morton, John Waters, Douglas McGrath, Uma Thurman, Anthony LaPaglia, Gretchen Mol, Brad Garrett (více)Obsahy(1)
Emmet Ray je muž s velikým psem na vodítku. Tím psem je jeho talent, který ho táhne tam, kam chce on. Emmet svou hudbou dokáže získat odpuštění všech svých nepřeberných hříchů, ale bez ní je úplně ztracený - nezodpovědný zhýralec, alkoholik a příležitostný pasák, který miluje svobodu, auta a ženy, a obdivuje Djanga Reihardta, který prý hraje líp než on. Pak ale potká záhadnou a tichou Hattie, možná jedinou skutečnou láskou svého života. Otázkou je, jestli si uvědomí, jaký poklad v ní má, a jak s ním se svou povahou naloží. Emmetův příběh se odvíjí jako série vtipných anekdot s různými možnými konci - prostě Woody Allen! (oficiální text distributora)
(více)Recenze (102)
Mistrně zahrané nic. Sean Penn je přesvědčivý, Samantha Morton roztomile zábavná a Uma Thurman prostě k sežrání. K čemu to ale je, když film jako takový často nudí (možná je tam těch hudebních vsuvek příliš). ()
Tenhle film s jazzovým nádechem jednoznačně táhne naprosto skvělej Penn a jeho role roztomile chvástavýho egoistickýho paka :-) Člověk se těm jeho kecům musí smát.. on prostě baví.. Taky se mi líbila Samantha Morton v roli Hattie, ta ač neřekne za celej film ani slovo, je okouzlující. Celkově film tak nějak příjemně plyne...ale líp ho asi hodnotit nemůžu, protože při srovnání s některými dalšími Allenovými filmy je tenhle přeci jen malounko níže. Ale zklamanej nejsem, bylo to dobrý. ()
Krásný film o hudbě a životě, tuto kombinaci mám velmi rád. ()
Jeden z těch průměrnějších Allenových filmů - tu čtvrtou hvězdu dávám snad jen kvůli vynikajícím hereckým výkonům - Raye prostě nemohl zahrát nikdo tak fantasticky jako Sean Penn - a taky tradičně kvůli muzice. Jinak jde o střídání slabších chvil s těmi silnějšími, děj je souvislý a nevadí, že je vyprávěn pouze v epizodách. Prostě takový Rok Ďábla v provedení Virgila Starkwella (Seber prachy a zmiz). ()
Woody Allen umí natočit předválečnou dobu a miluje hudbu 30. let. Sladký ničema má výpravu tak dokonalou, že musel být na Allenův standard pekelně drahý. Sean Penn možná přilákal do kina i několik neallenovských diváků, ale je znát, že život Emmeta Raye si autor natočil pro radost. ()
Človek by možno čakal, že film o geniálnom hudobníkovi (aj keď len fiktívnom) z 30. rokov minulého storočia osloví iba určitú skupinu divákov. Výsledkom je však výborný životopisno-romantický snímok, ktorému kraľuje skvelá hudba, tradične bezchybný Sean Penn a priam famózna Samantha Mortonová. Táto mladá herečka dokázala vdýchnuť trošku ,,spomalenej" ale o to čistejšej a úprimnejšej Hattie plnú škálu pocitov, dávku sladkej naivity ale aj hlbokú oddanosť Emmetovi a jeho hudbe, ktorá ju tak fascinovala. A to všetko napriek tomu (alebo skôr vďaka tomu), že Hattie je nemá. Jej vzťah s Emmetom a najmä spôsob ich spoločnej komunikácie, keď Emmet akoby sa rozprával so svojím lepším JA a na všetky svoje otázky si sám odpovedá, bol Woodym Allenom vykreslený vskutku geniálne... ()
Jedná se o takový knižní snímek. Celé mi to přišlo jak průměrná povídka. nemam rád tyhle "malé" sociální filmíky od Woodyho. Nejsou tak dobře natočené, aby bavili formou a obsahově je to prachbídně prázdné. Dokáži si představit, že množství lidí se to do vkusu trefí, ale obecně je to film o člověku, na němž je jediné dobré jen to, že umí hrát na kytaru. Mě se jeho hudba však nelíbila (jakoby nedal prostor tónu, přišlo mi to muzicky jakési přesekané). Emmet Ray je po celou dobu spíše nesympatický. Takové přerostlé děcko neustále opakující "já chci tohle a tamto". Za celou dobu filmu jede v zajetých kolejích. Utrácí peníze, opijí se, hraje na kytaru, žvatlá o svym talentu, rád kouká na vlaky a střílí krysy. Mě to takhle zní docela dobře, ale bohužel tam není nic víc, tudíž náhled do Emmetova života mě jen a pouze nudil. Jedná se o film, kde jsem po celou dobu čekal na to, až to skončí. ()
Kouzelná je neomalenost skvěle napsané hlavní postavy a zafungují výborné herecké výkony u Emmeta i Hattie. K poslední třetině jsem byl vlažnější, a to hlavně vinou degradujícího komického efektu. ()
Z filmu je cítit, že je to Allenovo opečovávané dítě, které opravdu miluje. Příběh jednoho z nejlepších jazzových kytaristů první poloviny dvacatého století. Místy skvěle komediální, hlavně střílení na krysy a pozorování vlaků, také muzikantův vztah s němou holčinou je docela dost dojemný a absurdní zároveň. Sem tam se objevují i slabé momenty, dohromady je v nich vždy vidět Uma Thurman, ale dost částí filmu lze považovat za nanejvýš příjemné a pohodové. Penn ztělesnil Rae skvěle, s tím knírkem a úsměvem je to prostě on. Docela roztomilé, někde bych přítvrdil, ale já jsem to nenatočil. ()
Sean Penn opět vládne. Emmet Ray, to jméno pro mě bude odedneška synonymem pro samolibost. Protože i když vás pochválí někdo jiný, není nad to pochválit se pořádně i sám. Sladký ničema sice není tolik nasycený cynismem a drsným humorem jako jiné Allenovi filmy, ale pobavilo mě to také dost. A opět nemůžu než pochválit soundrack. Skvělé jazzové a swingové skladby, to umí Allen také na jedničku. ()
Výborný Sean Penn nepřekvapuje, ale kdepak je starý dobrý Woody?? ()
Úsměvný, zábavný, ale jen jeden z mnoha Allenových filmů, které tento velmi plodný režisér chrlí každý rok i ve svém pokročilém věku. Tím chci říct, že mě příběh "druhého" nejlepšího kytaristy (po Djangovi) bavil, ale od Woodyho jsem už viděl daleko lepší filmy. ()
Hypnotizující a zároveň strhující výkon Seana Penna v roli do sebe zahleděného kytaristy, který je určitě druhým nejlepším hráčem na tento nástroj na světe, ale ještě určitěji je tím nejegoističtějším troubou na celém širém světě. Hořkosladká komičnost celého vyprávění je jedním z mnoha vypravěčských talentů Woodyho Allena. On tuto náladu prostě navodit umí, a když k tomu ještě přidá svou lásku k jazzu a jemnocit ve vykreslení křehkosti lásky a vztahů obecně, vykoukne na vás další film Woodyho Allena, který ve vás zanechá pestrou dávku opravdových pocitů včetně závěrečné hořké pilulky. 100% ()
Sladký ničema mi moc nesedl. Popravdě mi přišlo, že je to na biografii málo dějové, přesto oceňuju výkon Seana Penna v hlavní roli. ()
Hommage à Django Reinhardt !!! when Emmet seen him first time fainted and when he seen him second time fainted again. Veľmi vydarené a parádne som sa na tejto mystifikácii zabával. ()
Pár Woodyho nápadů proběhlo, ale moc jich nebylo. Nejvíc mě potěšil náhodný pád do padělatelské tiskárny. Potíž je v tom, že v 70. a 80. letech tyhle bonmoty ve svých filmech střílel kulometnou rychlostí. Ovšem většinu jeho současný tvorby znám a vím, že mnoho filmů potom natočil skvělých, takže mu odpouštím. Možná je to i Pennem, kterého nemám rád a příšerným dabingem. ()
za seana ()
Smíšené pocity. Jen velmi vzácně se mi stává, že by se mi druhá polovina filmu líbila víc než úvod. To nejspíš ze Sladkého ničemy dělá vzácný film. ()
Nejde ani tak o jazz, i když ten tady dostal taky velký prostor. Podle mně jde o Emmeta Raye, nejnesympatičtějšího a nejsobečtějšího chlápka pod sluncem, i pod měsícem. Má sice talent a je nejlepší.... Druhý nejlepší kytarista na světě, ale nedá se s ním vydržet ani čtvrt hodiny. Podle mně se tady jedná o největšího filmového nesympaťáka. Všechno co řekne nebo udělá je od samého začátku tak protivné a hnusné, až je to směšné. Myslím si že na tom Woody postavil celý film, a docela to i funguje. Možná snad já bych si přála víc humoru, ne nějakých vtípku, ale víc nadsázky. Jinak mně to celkem bavilo, ale oproti jiných Allenovým filmům je to celkem slabé. ()
Reklama