Režie:
Ari AsterScénář:
Ari AsterKamera:
Pawel PogorzelskiHudba:
Colin StetsonHrají:
Toni Collette, Gabriel Byrne, Alex Wolff, Milly Shapiro, Ann Dowd, Mallory Bechtel, Jarrod Phillips, Austin R. Grant, Brock McKinney, Morgan Lund, Ari Aster (více)VOD (5)
Obsahy(1)
Když zemře Ellen, matriarcha rodu Grahamů, začíná rodina její dcery rozplétat záhadná a čím dál tím děsivější tajemství svých předků. S přibývajícími odhaleními se čím dál více snaží překonat svůj neblahý osud, který zřejmě pronásleduje celý jejich rod a pomalu ničí vše, co znají. (Vertical Entertainment)
Videa (5)
Recenze (702)
Hororová udalosť nielen tohto roka. Hereditary neponúka ohrané lakačky pre mainstreamového diváka. Chce potešiť toho náročnejšieho, fanúšika žánru a ponúknuť mu to, čo sa už tak často nevidí. Nepríjemný zážitok v tom najlepšom slova zmysle. Tento film nie je strašidelný, ako sa všade dočítate. Je nepríjemný, miestami až mrazivý, obsahuje scény, pri ktorých bolo celé kino ticho a litre krvi či bubákov spod postele nečakajte. Hereditary je niekde inde. Pozvoľné plynutie deju a pomaly budovaná atmosféra, dáva divákovi dostatok času na vnorenie sa do deju filmu a pripravuje ho na peklo v samotnom závere, ktoré je doslova zvrátené. Ako som už vyššie písal, zabudnite na tuctové lakačky, debutujúci režisér Ari Aster vás vydesí jediným zvukom. Prehypeovaný A Quiet Place sa musí hanbiť. ()
Novákovi zakopali bábu, která byla nějaká divná už předtím, než vystrčila kopyta. A jak už to bývá, divné báby se rády vracejí. Ale bába nebába, ono jinak solidně jebalo celé famílii, obzvláště naprosto dokonale odpudivé, předčasně potracené holčičce, co se narodila s prdelí místo xichtu, vypadala, jako by si ji uplácal Ledrfejs s libovolným hospodářským zvířectvem během texaského masakru, a která působila daleko méně děsivě, když si jako správný down rozšmelcovala držku o sloup veóčka. Ta je taky jediným opravdu strašidelným elementem této urputné snahy mě během třiceti minut dokonale uspat. No, zase jsem holt nedbal! Už přívěs vypadal na pěkně obskurní rohypnoliádu a místní olupení rozumbradičtí panicové (čti hororoví experti) ihned po hnusném ruském kinoripu opět mohutně leštili rákosy, nadšeně si cákali do pyžamek s Assvenžery a zasvěceně blábolili o hororu roku pro náročného diváka, což mě mělo ihned odradit. Avšak ignorujíc výstrahy jsem si to nedopatřením pustil místo plynu a možná bych udělal lépe, kdybych ohulil ten sporák, protože výsledek to mělo stejný a já byl do půl hodiny v kómatu. Máma mezi maniodepresivními záchvaty furt poooomalinku patlala domečky pro panenky, táta se ještě pomaleji choval jako nesvéprávný ignorantský kokot, až si oba ani nevšimli, jak mají zpomalené, retardované děti. Prostě nefalšovaný plíživý děs, do kterého jednou za čas bliknul stroboskop, nebo se tam halucinogenně mihla mrtvá bába, jenž vyvrcholil profláklým bezradným samoúčelným okultistickým pičoidem. Až okatě násilná snaha tvůrců o tu jakože tísnivou atmosféru vydržela akorát tak do prvního zívnutí, a během následujícího plazení hustým bahnem už pak bylo z mého pokojíčku slyšet jen hlasité chrápání. Nemyslete si ale, protrpěl jsem to poctivě až do konce a v momentech znuděných procitnutí jsem to poctivě vracel, aby mi náhodou neutek nějaký ten šnek. Neutek. Nicméně i tak za tím úplně nespláchnu, neboť Tonička ze sebe v té prudě vymáčkla snad nejlepší výkon kariéry, a také je nutno docenit tu kástingovou řeholi. Najít tak mimořádně děsivě hnusnou holčičku, to museli chudáci obsazovači nejmíň rok urputně prolízat pouťová obludária a potratové kliniky. ()
Praštěná pointa mě docela nadchla a díky ní se mi ten film líbil. I když to vlastně nedává moc smysl, tak to prostě bylo i docela vtipný. Což se nedá říci o zbytku filmu, který se snažil být velice nepříjemný (a dařilo se mu to). Všem tam šibe, mají náladu pod psa a rozhodně to není nic optimistického ke sledování. Je to až moc pomalé a občas mi přišlo, že nesleduji horor, ale dánské psychodrama o rozpadu rodiny. Hodně mě potěšila Ann Dowd. Ta má teď monopol na tyhle nejednoznačné záporné postavy. ()
Najlepší horor desaťročia. Žiadna post-moderná žánrová hra či exploatačná prehliadka nechutností. Hereditary je nekompromisný progresívny horor, pri ktorom súdobé horory ako Sinister alebo Conjuring pôsobia ako rozprávky pre deti. Videl som pár stovák hororov, ale ešte nikdy som sa tak intenzívne nebál. Akoby klimax Don't Look Now natiahnutý na celovečernú stopáž. S minimom gore efektov a ľakačiek a s dôrazom na pochmúrnu znepokojivú atmosféru Ari Aster vytvára číry dvojhodinový teror. Dunivá nepríjemná hudba, dlhé statické zábery, pozorne komponované scény, neskutoční herci (či už fenomenálna Toni Collete alebo casting roka v podobe mrazivej Milly Shapiro) a úzkosť vygradovaná na maximum. Bez deus ex machina záveru, či šokujúcej pointy - ešte aj pár desiatok minút pred koncom nie je zrejmé, čo sa to vlastne deje a napriek tomu všetko na konci zaklapne. Toto je budúca klasika na úrovni Exorcistu či The Shining. ()
Na Děsivé dědictví jsem se těšila tak moc až jsem byla ochotná na něj jít do letního kina, kam jinak ani nepáchnu, a po zážitku co jsem zažila už vím zcela přesně proč. Jelikož Děčín je město plný kreténů tak i když máme normální kino, které vždy hrálo celý rok a jako bonus jsme v létě mohli chodit čumět na podstatně menší plátno na parkoviště u Labe do "letního kina" spolu s bezdomovci, tak letos se vedení města rozhodlo na léto kino zavřít a nechat fungovat jen to letní. Jelikož parkoviště u Labe se úplně neosvědčilo a po něm Mariánská louka plná fetek taky ne, rozhodlo se město letní kino umístit na děčínský zámek. Neskonalá paráda. K zámku totiž vede půlkilometrovej krpál a nic neni lepší než vláčet 32 kg sežraných rakem ve třiceti stupních do vymrdanýho kopce. Alík je na rozdíl ode mě inteligentní a od nápadu jít na film na zámek mě odrazoval, ale já si prosadila svou. Tak jsme šli. Po sto metrech toho zkurvenýho kotáru jsem si chtěla volat záchranku a nechala jsem se zcela nedůstojně zbytek cesty donést na Alíkových zádech až k bráně čímž jsem se mu postarala o kardio a trénink nohou. Alík zacvakal lístky, já slezla ze zad a šli jsme si sednout na svá místa, který byly dle libosti a pravidla, kdo dřív přijde ten dřív sedí. Jelikož místa jsou limitovaná a lístky ne, měli jsme kliku, že jsme dorazili brzo jelikož lidé funící po nás pomalu zaplnili zbylý místa a další si pak za plnou cenu mohli sednout na zem do prachu kdy místní kastelán blekotal, že čekali menší účast. Mně to bylo u prdele, já pohodlně seděla a bavila se, jak načančaný holky v bílejch šatičkách s klenim sedaj do prachu a vyčítaj svým hošanům, že je jejich vina, že je od zrcadla z koupelny nevyhnali o hodinu dřív. Napjatě jsem čekala až pustí film. A čekala jsem mnohem déle než bych tušila jelikož dementi pouštící film zjistili, že v půl desátý je, Buddho div se, vidět a díky tomu na plátně bylo vidět úplnou píču. Jak retardi jsme tedy čekali až se setmí což se stalo kolem 22h. Půl hodiny skluz ale mrdat to, konečně uvidím Děsivý dědictví . Film začal a já zjistila už během první věty, že něco je špatně a ejhle měla jsem pravdu. Sic anglicky válím a Alík rozumí taky, jenže i tak bych u filmu, kde všechen zvuk šel z jednoho!! repráku a navíc zastřeně, ocenila titulky nemluvě o grupě neanglicky mluvících čechů. Jenže titulky nebyly. Po asi desáté větě to lidem kolem nás došlo a začalo se hromadně reptat něco ve smyslu - Co to do píči je? Kurváááá titulky nejdou !!! Hej promítači, ty debile dělej něco !! a tak dále. Promítač nás asi po dvaceti minutách kdy se dle všeho vzbudil vyslyšel a horor nám pauznul s tím, že to hned opraví. Díky mrmlání všech okolo se vzbudili pávi, co jsou v zámecký zahradě a začali řvát jak na lesy. Jako bonus se z blízké hospody přidal opilecký zpěv a na zámku se rozsvítila dvě okna a bylo slyšet nějaké chorálové bo orálové zpěvy. Po dalších dvaceti minutách byl obraz pořád zastaven, lidi nepříčetní a já se slovy - Vole mrdat, jdeme domů !! začala diváckou vzpouru jelikož spolu se mnou se zvedla polovina osazenstva a do minuty jsme se hrnuli ke kukani, kde babka prve dávala lístky, všichni. Babka tam překvapivě už nebyla, ale před kukaní stál silně nervózní týpek a za zběsilých omluv nás ujišťoval, že když druhý den zajdeme do Sněžníku tak všem nám vrátí peníze. Takže výsledek - Půl hodiny čekání na film, dvacet minut filmu bez titulků, dvacet minut pauza ááá choďme šeci do pyče. Byla jsem tak nasraná, že dolů jsem sešla sama a když jsme se o půl hodiny později dostali domů, sedla jsem k počítači, vlezla na net a film za deset minut stáhla. Lahev vína, brambůrky, tuna čokolády, trocha THC, Alíkovo rameno místo polštáře a film jsem si užila 1000x víc než ve vypíčeným letním kině. Jo a k filmu - Stál za všechny ty komplikace, jelikož po kurva dlouhý době husto-kruto-přísně vostrej horor co mě tak chytnul, že nebudu ani spoilerovat. Akorát jedna věc - Nevěřila bych, že existuje šerednější holka než co hrála v Tichém místě...ejhle existuje. Jestli ty dvě příšery uvidím jednou společně na plátně tak to bude teprve horor !! () (méně) (více)
Galerie (78)
Zajímavosti (21)
- Alex Wolff (Peter) si chcel pre scénu, kde si búcha hlavu o stôl, skutočne zlomiť nos. (Astonko)
- Toni Collette řekla svému agentovi, že nechce hrát v děsivích filmech, ale scénář k filmu si zamilovala natolik, že roli Annie nedokázala odmítnout. (newpage)
- Socha Paimona so zvláštnou svätožiarou v závere snímky bola inšpirovaná záberom z poľského filmu Popol a diamant (1958) od Andrzeja Wajdu. (slord)
Reklama