Z hříček o královnách
Režie:
Oldřich DaněkScénář:
Oldřich DaněkKamera:
Alois NožičkaHudba:
Jan F. FischerHrají:
Zuzana Bydžovská, Jaromír Hanzlík, Václav Postránecký, Vladimír Brabec, Bořivoj Navrátil, Petr Štěpánek, Jiří Štěpnička, Ladislav Trojan, Marek Ronec, Eva Spoustová, Jiřina JiráskováObsahy(1)
Petrohrad roku 1758. Jeden den velkokněžny Kateřiny Alexejevny (Z. Bydžovská), dřívější Sofie ze Zerbstu a Anhaltu, pozdější carevny Kateřiny Veliké. V téhle chvíli je ovšem Kateřina jen manželkou Petra III. (J. Hanzlík), následníka trůnu. Vládnoucí carevna Alžběta je však už stará a nemocná, a tak jsou nejvyšší carští hodnostáři v plné "diplomatické" aktivitě. Kolem osmadvacetileté Kateřiny víří služebníci, gardisté, kancléř, manžel, milenec. Nejde o nic méně a o nic více, než kdo bude napříště vládnout a kdo bude na výsluní. (Česká televize)
(více)Recenze (21)
To je vaše sklenice, kněžno? Ano. Já jen, jestli z ní nepil nějaký komorník. Skvělá konverzační hříčka, plná ironie, stojící na Zuzaně Bydžovské. Neméně dobře je zahraný pomatený carevič v podání Jaromíra Hanzlíka. ("Pověsil jsem tu krysu, co zabila dva mé vojáky ve stráži, u sebe na lustr. Přijďte se podívat"). ()
Neprotestuji, nikdy a ze zásady neprotestuji … Čí to je sklenice ? Moje. Já jen, aby z ní nepil nějaký komorník. (Komorník pil rovnou z karafy) Já bych vás za taková slova hnala na Sibiř. Ale vy nejste carevna . Ale budu !! Dějiny mohou býti někdy fraška bohužel, nebo bohu dík ? ()
Kdo byl nejlepší hráč mezi všemi ? Kateřina, všichni k ní chodili všichni ji podceňovali a všichni ji věřili že ze sklenice krom ní samotné nikdo Nepil. Tedy v kostce celé poselství této inscenace. Ano Kateřina měla štěstí ale dovedla ho skvěle vytěžit i s Orlovem když ji přerůstal přes hlavu zatočila. Tato inscenace ukazuje že Kateřina hrála i s nízkými kartami jak to šlo. ()
Hříčky jsou ve svých špičkách velmi vydařený (byť ne vyrovnaně dobrý) projekt a ruský útržek je podle mne jedním z nejlepších, jakkoli špičkou je Královnina smečka psů. Je to Tv produkce bez i středních investic, nejde o dekorace a mohutné jízdy krajinou, ale o herecký koncert. Skoro celé to stojí na Zuzaně Bydžovské, která je podle mne úžasná, ono přesazení z poměrně malého a chudého německého rodu do ruských poměrů (navíc ke zcela nemožnému manželovi následníku trůnu) musel být neskutečný problém. Potenciál osobnosti Kateřiny Veliké je zde ukázán i na malé ploše a v místy mírně komediálních souvislostech perfektně, skvěle sekunduje Jaromír Hanzlík, velmi dobře i Václav Postránecký v době kdy hlavně hrál a méně se snažil dělat komedii. Nechci polemizovat s žádným měsícem žádné planety, ale podle mne očekával něco jiného a pak už nevzal linii Oldřicha Daňka. Děj podle mne vůbec není nudný, naopak velmi pěkně (i když nikoli akčně) ukazuje poměry u dvora, složitost orientace, problém v tom komu a zda vůbec někomu věřit a i onen kulturní šok mladé dívky při přesunu. Dekorace mi nechyběly, i když souhlasím, že jsou velmi velmi úsporné. A jako výuka dějepisu je tohle podle mne mnohem lepší než mluvící hlavy ve stadardních dokumentech, na které se ostatně dívá málokdo. ()
Tentokrát mi chvilku trvalo, než jsem si zvykl na styl vyprávění a humoru, ale pak to stálo opět za to. Útržky jsou krásné právě tím, že je každý jiný. A ten ruský je především o absurditě carského dvora. Stěžovat si na ubytování ve dřevěném domě? Podle papírů je přece z kamene, není tedy důvod ke stížnostem! A konec konců, film je přece o začátcích Kateřiny Veliké! 90% ()
Reklama