Režie:
Gustav MachatýScénář:
Gustav MachatýKamera:
Václav VíchHrají:
Karel Schleichert, Ita Rina, Olaf Fjord, Theodor Pištěk, Charlotte Susa, Luigi Serventi, Ladislav Herbert Struna, Milka Balek-Brodská, Bohumil Kovář (více)Obsahy(1)
Za deštivé noci poskytne železniční hlídač nocleh elegantnímu cestujícímu, kterému ujel vlak. Když je hlídač odvolán do služby, zůstane George, jak se cestující jmenuje, s jeho dcerou Andreou v domku sám. Na Andreu mladý světák velmi zapůsobí a ještě téže noci mu dívka podlehne. Ráno George odjede. Andrea po čase zjistí, že čeká dítě. George pokračuje ve městě ve svém nevázaném životě a stýká se důvěrně především s vdanou paní Gildou. Když dostane od hlídačovy dcery dopis, že je těhotná, pošle jí peníze. Andrea odjede do města, aby tam tajně porodila. Dítě se však narodí mrtvé. Andrea se později provdá za muže, který ji zachránil na opuštěné cestě před znásilněním. Andrea mu dala vlastní krev pro nutnou transfuzi po zranění, které mu násilník způsobil. Jednoho dne se náhodou ve společnosti svého manžela setká s Georgem, který ji začne znovu svádět. Záhy se i v mladé ženě probudí znovu dřívější touha, opouští manžela a chce odejít s Georgem... (ČSFD)
(více)Recenze (118)
Začátek byl opravdu erotický a vidět to v době premiéry, tak jsem z toho u vytržení. Dnes jsou morální hodnoty někde úplně jinde a to, co kdysi bylo skandálním námětem, dnes tvoří náplň každého druhého stupidního seriálu. A tak nezbývá, než dodat, že začátek ještě stále působí eroticky a Gustav Machatý byl velice zručný režisér. ()
Zajímavý český kus, který si rozhodně zaslouží pozornost, a to nejen proto, že jsem si až s ním uvědomil tu strašnou výhodu němého filmu - můžete angažovat i herce zahraniční a nemusíte si dělat starosti s tím, že je budete muset dabovat. Na svou dobu ale velmi skandální, v současnosti stále aktuální, i když ne už tak překvapivý film. Tematicky překvapivě pořád živý. ()
Samotný příběh je nesmírně naivňoučký, takže se na něj nedá příliš koukat. Fjord ovšem předvádí takové kousky s obličejem, že by mu je leckterý klaun záviděl. Protáhne bradu, natáhne obličej, smrští ho. Úžasné, ale koukat na to skoro hodinu a půl omrzí. Doprovodná hudba má neskutečné výkyvy v poslouchatelnosti. Ale co je naprosto skvělé, to je kamera. Nejen, že není statická, ale ona je i objevná. Nebýt závěrečného rozuzlení, kdy se Pištěk vypořádá s Fjordem a Rina díky tomu pochopí, byla bych snad ochotná hodnotit výš, ale samotný film je skutečně blbý, takže mě si získal jen technickou stránkou, přesněji kamerou. ()
Nemohu souhlasit s názory mnohých zahraničních i domácích filmových historiků, že by toto dílo režiséra Gustava Machatého mělo být vrcholným výtvorem československé němé kinematografie. Nicméně se jedná o film, který měl ve své době ze všech u nás vyrobených snímků největší ohlas za hranicemi, vysvětlitelný nejen přitažlivým názvem a obsahem, ale i zdařilým režijním zpracováním. Machatý sledoval totiž pozorně hlavní proudy světové kinematografie a dovedl s velkým smyslem pro vnější efektnost obratně přizpůsobit zkušenosti druhých vlastní vizi. V podstatě banální příběh o svedené dívce a nezodpovědném světákovi se Machatému podařilo úspěšně proměnit v lyricky jemné melodrama plné důmyslných metafor a snových obrazů (jedna z vrcholných prací kameramana Václava Vícha). Hlavní role byly obsazeny atraktivními zahraničními hvězdami (Olaf Fjord, Charlotte Susa a Luigi Serventi). Jihoslovanská kráska Ita Rina zde zažila svůj první velký triumf, který za necelý rok zopakovala v dalším mimořádném filmu Karla Antona Tonka Šibenice. Premiéra němé verze se uskutečnila v únoru 1929 v Karlových Varech a pražská následovala až o rok později v lednu 1930. Tato časová propast pak stojí za dobovým komerčním neúspěchem. Rozmach zvukového filmu a nové nároky na výrobu celovečerní hrané tvorby znemožnily slávu řadě pozoruhodných děl z přelomu dvacátých a třicátých let. Machatého velkolepý film se však navždy zařadil mezi nejpozoruhodnější díla světové kinematografie a pro mnohé tvůrce budoucích věků se stal fascinující inspirací. A není nakonec život o tom, že se dvě kapky spojí v jednu velkou? ()
Blaho, blaho, blaho. Kamera, tváře. Já nevím, mně přijde, že tento film v mnohém překračuje kontext roku 1929. Během sledování mě ani na chvíli nenapadne, že film je starý, tohle už je překonané, tohle toto a támhle tamto. Naopak si říkám "Jéžišku, to je tak krásné a stylově čistě udělané!" Film je v detailech maximálně sladký (přídavné jméno vyjadřující obdiv a nadšení). Třeba jak vypadá fotografie dcery, kterou má otec v kuchyni? Ta póza? Květiny v ruce? Blaho. A když tak vážně, intelektuálně zadumám, tak bych řekla, že mi Erotikon přijde lepší než Extase. Jaké obrazy v tomhle filmu Machatý/Vích nabízí! Dospívám pomalu k názoru, že si snad nejvíc vážím kamerově zajímavých filmů. ()
Galerie (13)
Zajímavosti (11)
- Premiéra proběhla v Karlových Varech. Pražská premiéra byla až 3. 1. 1930. Film byl znovu uveden roku 1933 v české a německé ozvučené verzi s hudbou Erno Košťála. Obě verze byly podstatně zkráceny. V NFA existuje kopie německé verze K-N 1860,0 m, kopie české verze na videokazetě. Film byl v letech 1993-95 rekonstruován v Národním filmovém archivu. Zdroj: Český hraný film 1898-1930, NFA 1995. (ČSFD)
- V letech 1993–1995 byl film rekonstruován a technicky restaurován. Jako nový autor hudby byl přizván Jan Klusák. (sator)
- Krátko po uvedení filmu podľahol režisér Gustav Machatý nervovému vyčerpaniu a niekoľko týždňov strávil v psychiatrickej liečebni. (Raccoon.city)
Reklama