Režie:
Michael MannScénář:
Michael MannKamera:
Dante SpinottiHudba:
Michel RubiniHrají:
William Petersen, Kim Greist, Joan Allen, Brian Cox, Dennis Farina, Tom Noonan, Stephen Lang, Frankie Faison, Garcelle Beauvais, David Allen Brooks (více)Obsahy(3)
Psychologický thriller podle novely Thomase Harrise, autora "Mlčení jehňátek". Policie je stále bezmocná v pátrání po psychopatickém vrahovi, který za úplňku koná své děsivé činy. Jedině penzionovaný úředník Will Graham (William Petersen), který se dokáže vžít do duše druhého člověka, se dokáže k vrahovi přiblížit. S pomocí uvězněného vraha studentek, choromyslného psychiatra Hannibala Lectora, se Grahamovi podaří nalézt psychologický motiv vražd. Vrah sní o tom, že po něm lidé touží. "Když děláš to, co bůh dosti často, měníš se v to, čím bůh je." A svá vítězství si musí připomínat. Graham je nyní na správné stopě. (HBO Europe)
(více)Recenze (145)
V 80. rokoch nebol divák ešte zrelý na takto pojatú kriminálku. Dusno a ponurosť tohto prepisu známeho románu zrejme spôsobili, že snímok v Amerike prepadol. V kinách vtedy vládli kulturisti a v televízii MIAMI VICE ( rovnako od Manna ) a tak pre tento ( takmer ) špičkový thriller nezostalo v diváckych peňaženkách miesto a pre ich intelekt záujem. ()
Dlouho jsem tohle odkládal protože detektivky z 80.let nemusím, Lectera mám zafixovaného jako Hopkinse a remake z roku 2002 mě nechal absolutně chladným.. Ach..jak moc jsem se zmýlil.... V některých momentech a jednotlivostech je to sice poněkud nepřesvědčivé, ale jinak to většinu času balancuje na hranici geniality. Manhunter vybočuje z normálu, jde si vlastní cestou a nebojí se být osobitý... Třeba už jen práce s hudbou je mimo všechny mainstreamové příručky a přesto to funguje jako široko daleko nic jiného. Coxův Lecter je možná méně chytlavý v projevu(méně koulení očima a ffffff), ale na druhou stranu, ta chladná civilnost je úplně stejně mrazivá (tím spíš, když Lectera beztak dělá z 80% knižní charakter a z 20% ten či onen herec). ()
Teprve nedávno jsem se dověděl, že tohle je první verze Červeného draka, kterého později natočil Bret Rattner. Díval jsem se bohužel jen v angličtině, protože CZ titulky nejsou k sehnání, ale byl jsem provedením docela nadšen. Zaujalo mně zpracování a neobvyklá hudba. Teď už vím kdo je Michael Mann... Jenom škoda že tenkrát na Hannibala neměli Hopkinse, Manhunter mohl být nadprůměrný horor/thriller, který mohl být klidně i na úrovni Mlčení jehňátek. Dnes, po natočení Červeného Draka a prakticky celé série Hannibal už tenhle film nemá šanci..:( ()
Jako bych koukal na jiný film, než většina hodnotících. To, co tady víceméně všichni odsuzují, se mi právě líbilo. Namátkou: hudba, Coxův Hannibal (i když Hopkinsův je bezesporu lepší), napětí, atmosféra, slizký hlavní záporák. Vadil mi jenom příliš předvídatelný konec. I když na druhou stranu jsem to tomu poldovi docela přál... ()
Slabé. Můj oblíbenec Michael Mann se tu příliš nepředvedl. Vizuálně sice pěkné, nicméně po vypravěčské stránce slabé. William Petersen je fajn, nicméně Brian Cox, ačkoliv Hannibala zvládá více než dobře, v porovnání s modernější adaptací s Hopkinsem jednoduše zapadá. Navíc to finále je trestuhodně nezvládnuté. ()
Velice solidní osmdesátková krimi, jejíž mnohými zatracované pozvolné tempo vyprávění mi naprosto sedlo, stejně jako solidní vizuální stránka a pro osmdesátky tak klasická minimalistická hudba. Kvalitativně srovnatelné s remakem. 70% ()
Lovec lidí je po druhým zhlédnutí ještě lepší než po prvé. Mann byl bůh. ()
Shrnuto v jedné větě: je na co se DÍVAT. Viděla jsem původní verzi s podělaným "happy end" závěrem (director's cut se liší v několika scénách včetně závěrečné a vyznění filmu je temnější). Hned na začátku mě dostala mrazivá úvodní scéna...slušně mě roztřásla. Vizuál, který je sám o sobě fascinující, už jen pro něj stojí film za vidění. Původně jsem měla pocit, že důraz kladený na vizuální stránku je v nepoměru s pozorností věnovanou obsahu - scénáři, po druhém zhlédnutí už si to nemyslím. Hlavní důraz je sice kladen na atmosféričnost, ale nevyváženost není natolik výrazná, aby měla tendenci pohřbít celý film. Mannův vytříbený styl mi nesedí vždy, podobně jako třeba u Terry Gilliama. Terryho filmy mám moc ráda, ale občas se jeho fantazie "utrhne ze řetězu" tak, až mi vadí přílišná nerealističnost. U Manhuntera jsem si uvědomila, jak Mann onu fantastičnost zvládá vybudovat z reálného základu (míst, lidí) a že je pro mě jednodušší naladit se na stejnou vlnu. První polovina je lepší, s nástupem Francise Dollarhydea osobně na scénu se napětí začne vytrácet. Největším překvapením byl pro mě Brian Cox. Mohl být skvělý Hannibal Lecktor, jen nedostal šanci to naplno ukázat. Využil omezeného prostoru a přinejmenším vypadá přesně tak, jak jsem si Lecktora představovala (srovnání s Hopkinsem postrádá smysl, tomu patřil celý film). Hudba: tak napůl - Rubiniho skladby jsou výborné (hutné syntezátorové zvuky, to je moje), zbytek soundtracku už dost vyčpěl. Nepřesvědčivý je ale jen při samostatném poslechu, ve filmu funguje docela dobře. ()
Lovec lidí je bohužel vzácnou výjimkou, kdy je originál slabší než pozdější remake. Ačkoli se Michael Mann drží poměrně věrně knižní předlohy, pojal Červeného draka více jako detektivku. Spíše než na psychologii hlavních postav se tak soustředí na průběh samotného vyšetřování. I tato verze mi přijde poměrně zdařilá, musím vyzdvihnout hlavně geniální soundtrack ve stylu 80s. Na rozdíl od Demma či Rattnera vsadil na méně známé herce a Brian Cox v roli Hannibala-kanibala překvapivě nezklamal, ale bohužel tu má jen minimum prostoru. Také Tom Noonan je dokonalý exot. Kdybych neznal Mlčení jehňátek a vůbec celou sérii s Anthony Hopkinsem, dal bych klidně čtyři hvězdičky, ale při vzájemném porovnání je Lovec lidí přeci jen někde jinde. ()
Je škoda, že tenhle film nevznikl o deset let dříve nebo o deset let později. Řemeslně dokonale ztvárněný příběh s atmosférou hustou a černou jako krev za úplňku bohužel dost drasticky ruší PŘÍŠERNÁ osmdesátková hudba. Nebýt toho synťákového fidlání, možná by pozdější adaptace Harrisovy předlohy - "Červený drak" - vůbec nemusela vzniknout. ()
První zpracování knihy Thomase Harrise a nutno říct, že mám pocit, že se jedná o zpracování lepší, než pozdější, kde byla pozornost opět soustředěna na úchvatného Anthonyho Hopkinse. Michael Mann tentokrát nekladl takový důraz na Lectera, i když on a jeho psychické intriky nechybí. Brian Cox v této roli není špatný, ale Anthony Hopkins to není. Mnohem zajímavější je pak postava samotného Červeného draka v podání Toma Noonana. Je to správný magor, kterého můžete nesnášet. Policejní práce je zde zachycena poměrně dobře, ale film sám o sobě úplně neohromí, spíš potěší dobou a určitou nostalgií. ()
Nepatřím sice mezi skálopevné příznivce Mannovy dosti specifické tvorby, přesto byla právě jeho vize Harrisovy série tou, v níž jsem po fenomenálním seriálu vkládal největší naděje. Proto mě docela zaskočilo zaměření na samotné procedurální vyšetřování na úkor prakticky jakékoliv psychologie. Toto překvapení nad dnes už více či méně nezajímavým pojetím kriminálky nicméně nakonec bledlo vedle pravidelných šoků ze soundtracku, který dokázal zkazit i jinak slušné scény se samotným Červeným drakem, jehož obsazení ani provedení sice nestačí na Richarda Armitage, ale když nic jiného, svou podivností se mu ve výsledném dojmu alespoň blíží. A protože zbytek dojmů, Coxe v roli Hannibala nevyjímaje, nijak výrazně nenadchnul ani nezaujal, na tváři mi kvůli té zprasené hudbě zůstal jen rozčarovaný výraz, Manhunter totiž až nepříjemně moc zestárnul. ()
Kriminalistická část téměř věrná kopie knihy. Psychologická upadá. Knihy Thomase Harrise zbožňuji, takže nemůžu dát víc. A Lecter v podání Briana Coxe vůbec neodpovídá postavě v knize po stránce chování, to vystihl lépe Hopkins. Spojte si Mannhuntera od Manna a Red dragona od Rattnera, a dostanete téměř dokonalý přepis knihy. ()
Zatímco Červený drak z roku 2002 vizuálně čerpá ze Se7en, Manhunter z roku 86 obrazově připomíná spíš Vesmírnou Odyseu. Po všech stránkách velmi dobré zpracování, scénář chytrý a funkční. Kamera a osvětlení nabírá téměř geniálních parametrů a film přes desetiletí vzniku nesmrdí dobově oblíbenou Béčkovostí. Všeobecné námitky, že Brain Cox není Anthony Hopkins mají v tomto případě stejnou relevanci jako konstatování, že Křemílek není Vochomůrka a Marylin Monroe není Milan Kňažko. Ano, víme to všichni. Teď ještě zbývá si uvědomit, že na tomhle faktu vůbec nesejde. Závěr: Osmdesátkový thriller, že kterého není cítit filmařská debilita osmdesátých let a překvapuje téměř artovou závěrečnou přestřelkou? Tak to beru, pane Mann. ()
Myslím si, že každý, kdo viděl Červeného draka z roku 2002 dřív než toto, nemůže dát být s tímto snímkem spokojenější, než s novější verzí světoznámého knižního románu Red dragon. Verze z roku 2002 je totiž úžasně obsazená skvělými herci a taky má velké množství hororových prvků, díky kterým z filmu sálá strach a napětí, kdežto toto je jen dobře promyšlená kriminálka. Tak jak tak, obě verze jsou odlišné a každá má něco do sebe. Já hodnotím tento film zaslouženými 3 hvězdami. ()
Miluju Harrisovu předlohu a o existenci téhle adaptace jsem se dozvěděl teprve nedávno díky výbornému (a tematicky spřízněnému) seriálu Mindhunter. Knihu to opisuje celkem zdařile, avšak po řemeslné stránce to bohužel není žádné terno a za mladší Ratnerovou verzí to notně pokulhává. Petersenův agent Graham toho Nortonova sice přehrává o celou délku, vše ostatní je však jaksi "bakelitovější". Ústřední vrahoun je jak figurína z výkladní skříně, slepá oběť Joan Allenové zde připomíná děsivě ochotnické kořeny a i ten Brian Cox má k charismatickému Hannibalovi na míle daleko. A to nezmiňuju ozvučení, kameru a další prazvláštní aspekty, které Michael Mann vypiloval až s dalšími snímky. Tohle je přesně ten příklad filmu, co umřel s érou videokazet. ()
William Peterson je charismatický herec a do téhle role se hodí víc než Edward Norton, ale samotné detektivní pátraní a (hlavně) odkrývání vrahovy identity působí jako nahodilý proces (např. závěrečné odhalení) oproti tomu, s jakou pečlivostí jsou zde komponované jednotlivé záběry. Dívat se na to tak dá ale i jako na sondu do zvuků 80. let, protože ten nadupanej synťákovej soundtrack frčí skoro po celou dobu filmu. ()
První film, v němž se objevil Hannibal Lecter, v tomto filmu jako Lecktor. Na pozdější kreaci Anthonyho Hopkinse neměl Brian Cox ani náhodou, a to ani kdyby dostal více prostoru. Celkově je film spíš takový utahaný, rozvláčný, žádné napětí se nekoná a herecké výkony jsou dost nevýrazné. ()
Srovnávání moc v lásce nemám, ale tady se to nabízí: zatímco Ratner vsadil na propracovanější scénář a hodně se zaobíral Dollarhydem, Mann se soustředil výhradně na postavu Willa Grahama. Ne že by to Petersen neustál (naopak, i když mu to notně kazil idiotský dabér), vedle umírněnějšího Nortona jeho posedlost působí dokonce uvěřitelněji, přesto je to pro mě trošku ochuzení, protože na Červeném drakovi mě nejvíc bavilo právě Zubounovo šílenství (a v podání Ralpha Fiennese fakt stálo za to). Navzdory tomu, že moc krve neuvidíme, je tady atomosféra o poznání hutnější a působí krajně nervózně. Kvalitní kriminálka se solidními herci, příšernou hudbou a závěrem, který na rozdíl od Červeného draka nepůsobí jako přitažený za vlasy. ()
Reklama