Režie:
Pedro AlmodóvarScénář:
Pedro AlmodóvarKamera:
Ángel Luis FernándezHrají:
Cristina Sánchez Pascual, Will More, Marisa Paredes, Carmen Maura, Chus Lampreave, Cecilia Roth, Pedro Almodóvar, Lucia Bosé, Julieta Serrano, Laura Cepeda (více)Obsahy(1)
Hrdinkou této absurdní komedie je Yolanda, zpěvačka v nočním klubu. Po tom, co její přítel umírá na předávkování, utíká před policií a útočiště nachází ve zvláštním klášteře, který pomáhá ženám z ulice. Obyvatelky kláštera jsou neobvyklou směsí bizarností a extravagancí: na heroinu závislá abatyše, která se do Yolandy zamiluje, autorka brakových romancí, která píše pod pseudonymem, další chová na klášterním dvoře tygra, jiná je módní návrhářkou zamilovanou do místního kněze. V tomto šíleném panoptiku postav Almodóvar portrétuje alternativní svět, ve kterém jinakost a bláznivost nejsou pobuřující ani na obtíž. Naopak v svérázné komunitě může každý najít útočiště, pochopení, i sílu do nového života. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (52)
Opravdu "divnej" film i na poměry Pedro Almodovara. Po výtvarné stránce úchvatné - jako ostatně vše z mistrovy dílny. Opět opravdu bizarní a ujeté postavy – jako ostatně většinou z mistrovy dílny. Matka představená ráda heroin (".. s marihuanou mě neotravujte, víte že lehké drogy nesnáším!"), klášter vypadá spíše jako The Factory (Pedro Almodovar ostatně zmiňoval cosi o inspiraci Andy Warholem ... ale myslel jsem, že hovoří o výtvarné stránce...) a jeho osazenstvo také připomíná spíše osazenstvo The Factory. To je fascinující, odvážné, v katolickém Španělsku velmi provokativní ... No a tím to ale také bohužel končí. Jestli má film jakýkoliv příběh či pointu (kromě toho, že šantánová zpěvačka Yolanda přišla, pobyla a zase odešla), tak jsem ji bohužel dokonale prošvihnul. Pokud byste do toho chtěli jít, film bych tedy doporučil sledovat v kvalitní reprodukci, která vytáhne výtvarnou stránku věci a rozhodně pod vlivem omamných nebo psychotropních látek! ()
Jaxa brutalne oprel do nabozenstva Luis Bunuel, /sam ateista/, taxa oprel do nabozenstva aj Almodovar. jediny rozdiel je, ze Bunuel bol hetero chlap, Almodovar je buzna a vyznava zbuznelu homoromantiku. Teda pardon, to mi zase uletelo, dnes sa uz moderne nehovori "buzna" ale gay a zbuznela homoromantika je tusm laska pre vsetkych a v kazdej forme. Alebo tak nejak. No mnic, kritika cirkvi nechyba, reholne sestry su zobrazene ako mix bizarnosti, podivinstva a extravagancie, niekedy sa mi zdalo, ze aj zhyralosti. Abatisa berie heroin, dalsia chova tigra, dalsia sestra je spisovatelkou brakovej literatury a pise pod pseudonumom ....... Pacil sa mi blaznivy a hodne podivinsky svet tychto postav, podivinstvo a blaznivost nie su poburujuce ani na obtiaz. Konecne kvalitny Almodovar, tento mix bizarnosti, podivinstva , bezpecnej blaznivosti, ktora neprekroci bezpecne hranice. lebo vsetko musi byt odtial potial. Jo a nic pre uzivatelov ako verbal a stuntmanmike, lebo ide o art, artovu zalezistost. Konecne mi Almodovar ako artovemu divakovi plne ulahodil . 95 % ()
ani z truffautovych filmov nesrsi laska k filmu a zivotu tak intenzivne ako z tich almodovarovych. cierne rucha nie su slabe, treba podotknut ze to je doba v ktorej sa pedro rozbiehal. ma inac vsetky ingerdiencie ktore neskor v jeho filmoch boduju na celej ciare: krasne napisane a odohrane postavy, genialny humor (,,teda a vy ste tiez sestra?" ,, nie dievcatko, ja som kurva") a neuveritelne silny zaver. taka tazsia oddychovka. ()
Přepsáno v březnu 2020. Film Černá roucha jsou svéráznou komedií. Černý humor je zvrácenou radostí bizarních podob života. Katolická církev je podrobena morální kritice a duševní rozpolcenosti, ale Pedro Almodóvar vychází z jiného bodu, než Buñuel. Luis byl anarchista a bíl se za společenskou změnu, Pedro těží z niterné úzkosti a z nenávratně poškozených vnitřních světů. Moc a slib celibátu deformují morálku vlastních skutků, přesto jsou Černá roucha více výrazem uvolnění a radosti z nabyté osobní svobody. Film je extravagantní, rozpustile provokující, niterný a ironický, poslání katolické církve je zobrazeno ve té nejsvatější a nejhříšnější podobě zároveň. Duchovní poslání je ovlivněno světem hříchu, je rozerváno a v pastelových barvách se přizpůsobuje změnám času. Hlavní postavou výstředně ztřeštěné komedie je Yolanda (příjemná Cristina Sánchez Pascual), bývalá učitelka a současná kabaretní zpěvačka se slabostí k omamným látkám. Utíkání před svědomím přítomnosti se dostává na počátek nové životní etapy. Bizarnost je prostředkem ke změně. Důležitou postavou je Julia (pozoruhodná Julieta Serrano), matka představená kláštera jeptišek řádu "Redentoras humilladas". Záchrana těch padlých poznamenává její nitro narkotizační chutí hříchu a špatně skrývanou tělesnou potřebou. Velmi výraznou postavou je Rata de callejón - Krysa Kanálnice (velmi příjemná Chus Lampreave), řádová sestra, která pod pseudonymem Concha Torres v nevědomí využívá absurdní příběhy životů hříšných oveček. Další klášterní obyvatelky: pro závažné překročení světského zákona vždy věrná představené, obsedantní potřebou masochistické bolesti poznamená a z chvění halucinací narkomanie šťastná sestra Estiércol - Močka (zajímavá Marisa Paredes), tygříka vychovávající a na čistotu pečlivá sestra Perdida - Špína (příjemná Carmen Maura), a nadšená kostýmní návrhářka v krizi víry, sestra Víbora - Zmije (příjemná Lina Canalejas). K výraznějším postavám patří také markýza (zajímavá Mary Carrillo), čerstvá vdova. Osamělost a neochota finanční výpomoci ukončuje dlouholeté a existenčně potřebné příspěvky klášteru. Z dalších rolí: nevděčná bývalá ovečka matky představené Merche (Cecilia Roth), na Julii rozzlobená nová generální matka řádu (Berta Riaza), diskrétní kaplan a ochotný pomocník Zmije (Manuel Zarzo), spolehlivá dodavatelka štěstí pro klášterní potřeby Lola (Marisa Tejada), či zcela vypočítavá rodná sestra jeptišky Krysy Antonia (Eva Siva). Černá roucha je výstředně provokativní komedií osvobozeného ducha. Je ztřeštěností i kritikou licoměrnosti, dobírá si přetvářku důstojnosti a obdivuje každou nenormálnost a bizarnost života. Nadsázka chutná, stylově zábavný film! ()
Almodovar a práca s gýčom sú synonymá, ale v Čiernych rúchach, mám pocit, zašiel v tomto smere Španiel možno najďalej. Jeptiška šľahajúca si herák, ďalšia chovajúca tigra, tretia píšuca gýčové romány z kláštora, pričom režisér prostredníctvom svojej postavy hovorí, že práve tie sú najzáživnejšie. Pritom film ani neoplýva nejakou prehnanou farebnosťou, je vizuálne pomerne striedmy, o to viac prekvapia, či skôr šokujú spomínané obrazy. Ženy medzi sebou neustále klábosia, nie je tu ani sekunda ticha, pričom je to prekvapivo tentokrát aj pre nás chlapov veľmi záživné a dokonca aj poučné. Vážne. ()
Galerie (20)
Photo © Alta Films
![Černá roucha - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/161/272/161272943_e837de.jpg)
Zajímavosti (1)
- Heretická komedie, bez uzardění znevažující katolickou tradici, vzbudila poprask po své premiéře na benátském festivalu. (ČSFD)
Reklama