Režie:
Jan MatějovskýScénář:
Jaroslav DietlKamera:
Ivan ŠlapetaHudba:
Jan KlusákHrají:
Vlastimil Brodský, Eduard Cupák, Josef Hlinomaz, Vladimír Menšík, Nina Divíšková, Emma Černá, Lubomír Kostelka, Martin Růžek, Martin Štěpánek, Marie Motlová (více)Obsahy(1)
V moderní nemocnici se provádějí náročné srdeční operace. Každodenní provoz osobitě komentuje zřízenec Cajthaml... Stylizované ,,snové" scény jsou kombinovány s dokumentárními záběry skutečných operací, které byly natočeny ve Fakultní nemocnici v Hradci Králové. Ojedinělý kinematografický pokus divadelního a TV režiséra si po letech připomene jen nemnoho diváků. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (34)
Pro mě dodnes neznámý Jan Matějovský posbíral jedny z nejlepších herců které mohl (Menšíka jako chirurga opravdu hned tak nevidíš) a dosadil je do krásného scénáře pana Dietla. Osobitý zřízenec a jeho fantazijní realita, černý humor spojený s jeho prací a krátké, ale výborné osudy doktorů i všeho personálu. To vše v bývalém zámečku, který se teď stává místem smutku i nadějí, protože občas tomu svatému Petrovi ti doktoři naruší příchody. Starost o jednotlivce i srovnání se s osudem operačního chirurga. Zbytečně nenatahovaný, precizně zpracovaný filmeček s pohodovou atmosférou. ()
Docela zajímavá pologroteska o "srdečních" chirurzích. Spíš než reálný příběh je to slepenice menších historek a profilů jednotlivých doktorů, sestřiček a zřízence Cajthamla. Do toho se občas začnou dít divné scény s ještě divnější hudbou (část s Brodským v kradeném autě mi vybavila Bédu Hudečka, co opravoval auta v Jáchyme, hoď ho do stroje). Celkově to na dopolední vysílání na TV Barrandov nebylo špatné. ()
"Zase o jedno sdrátovaný srdce víc. A svatýmu Péťovi jsme udělali bordel v příchodech." 😃 V případě tohoto filmu jde za mě o fakt velký objev. Do dneška jsem totiž vůbec netušil, že takový nápaditý film existuje. On to přitom ani úplně není jeden jednolitý film, ale spíše dva (možná i tři) filmy v jednom. U toho prvního, který lze chápat jako jakousi poctu lékařskému umění, se (při vědomí že jde o film, na němž se scénáristicky podílel Jaroslav Dietl), možná neubráníte jisté reminiscenci na seriál Nemocnice na kraji města (viz precizně pojaté scény z operačního sálu). Tento dojem ve Vás ještě posílí spolehlivý/vtipný glosátor všeho dění Josef Hlinomaz v roli nemocničního zřízence. Neříkám, že je Hlinomaz vysloveně nějak moc podobný Miloši Kopeckému v legendární roli doktora Štrosmajera, ale ten jeho místy až šibeniční humor, ten je fakt výborný. Ale abych přešel k tomu "druhému" filmu. Ten má podobu několika "fantaskních" scén odehrávajících se ve světě fantazie našeho nemocničního zřízence. Ty fantazie se týkají skoro všech členů nemocničního personálu a Josef Hlinomaz se v nich převtěluje do celé řady postav (včetně postavy pána boha). Ze všech těch fantazií mě asi nejvíce zaujala ta s notnou dávkou černého humoru (o autohavárii Vlastimila Brodského a jeho následném pohřbu-Hlinomaz se tu baví jako by se nechumelilo s nebožtíkem a Brodský při tom mj. vysloví přání, aby zatáčka, v níž se zabil, nesla do budoucna jméno o něm). Celkově mě tyhle fantazie přišly velmi osvěžující a velmi jsem si je užíval. Stejně tak osvěžující byla ve scénách, kdy Brodský řídil auto (ve fantazii i v reálu), hudba Jana Klusáka. Někomu to možná při té scéně s havárií může přijít až poněkud nemístné, mě (s ohledem na to, že šlo jen o fantazii) se to naopak moc líbilo. Jako se mi líbil vlastně celý tento film. Na plný počet hvězdiček to rozhodně nebylo (zvláště kvůli pár hluchým scénám tzv. ze života nemocničního personálu-třetí dějová linka), ale jinak velmi příjemný zážitek ()
Tak tohle mi setsakra sedlo! Herecká elita, skvělý scénář a do toho ty poetické vize nemocničního zřízence Josefa Hlinomaze. Navíc Menšík jako kardiochirurg byl naprosto boží a neskutečně uvěřitelnej! Prostě PAN herec. K němu Cupák, Růžek, Kostelka v roli anesteziologa! Fantazie! Prostě tohle bylo skvělé a přes vážnost tématu výborně okořeněno černým humorem. Ty představy zřízence v ostrém kontrastu s chirurgickou rutinou, při níž chtě nechtě u operací srdce mnohdy lékaři bojují se smrtí o život pacienta byly v zajímavém protipólu. Zprvu to rušilo, ale pak jsem si na to zvykl na jako takové osobní karty jednotlivých doktorů a nakonec se těšil i na to jaké budou další. Do toho to bylo natáčeno buď někdy brzy na jaře, nebo pozdě na podzim na zámečku ze kterého se udělala nemocnice... Vše to mělo takovou tu správnou pachuť sedmdesátek, melancholie, toho nemocničního strachu za dveřmi s nápisem operační sál i naděje. Ač už je dnes lékařská věda mnohem dále, přesto a nebo právě proto smekám před neskutečným umem doktorů, kteří umí Sv. Petrovi udělat binec v papírech... Film je jim poctivou poctou a svým způsobem ukazuje i určitou osamnělost všech těch, kteří se rozhodli svůj um a mnohdy i volný čas věnovat našim životům. Za to jim budiž dán obrovský dík. Rešisér Matějovský (až na dříve viděné Podezření) mi do dnešního dne nic neříkal, ale po tomhle vynikajícím kousku se na něj více zaměřím! Dávám za 5 MG adrenalinu! * * * * * ()
Je na tom ostře znát normalizační kvalitativní propad. Herci jsou tam “všichni”, krásná Černá, výtečná minutovka Třebické, Regině táta, Šulcová ještě nepodobná sobě v S tebou mě baví… - a samo “všichni” chlapi. Šlapetova kamera výtečná, leč Dietl to bohužel vše přebije. Halucinační scény v parku začínají jak z Ovoce stromů rajských jíme, leč když jedou podruhé a potřetí, je jasné, že je konec: je děsivé to tvůrčí nenasazení - takhle odsýpá forma díla, pro které tvůrce nedýchal. Klusákova hudba to bohužel způlky do té fachy utvrzuje - snad je to hudební dramaturgií, obávám se ale, že kšeftem - dobré asi je, že mu v té době vůbec dali práci. O režii se toho moc říct nedá. Divný film. ()
Galerie (2)
Zajímavosti (1)
- Prakticky veškeré exteriéry a podstatná část interiérů nemocnice byla natáčena na zajímavém pozdněbarokním zámku v Měšicích u Prahy, původně rezidenčním zámku Nosticů. (Šandík)
Reklama