Obsahy(1)
Hra Petra Karvaša, jedného z najvýraznejších slovenských dramatikov minulého storočia, sa odohráva na Štedrý deň roku 1944. Neoslavuje však vojnových hrdinov, skôr skúma a detailne analyzuje postoje a vzťahy obyčajných ľudí k dramatickým udalostiam končiacej sa druhej svetovej vojny.
Karvaš sa na obdobie Slovenského národného povstania pozerá z iného uhla pohľadu a ikonu zobrazujúcu odhodlaných odbojárov nahrádza plnokrvným obrazom jednej zbožnej slovenskej rodiny.
Manželia Kubišovci sú ľudia veľmi nenápadní, neangažovaní, vzorne sa starajúci o svoju rodinu, dbajúci na zvyky a tradície. Zároveň sú však ľudia neobyčajne flexibilní. Najmladší syn je partizán, starší gardista, dcéra arizátorka. Pri štedrovečernom stole sedia s nacistom, nádejnou nevestou je zasa komunistka. Situácia na fronte je však čoraz neistejšia, je očividné, že sa blíži chvíľa, keď bude treba jedného z členov rodiny obetovať. Z čoho sa budú spovedať na polnočnej omši?
Od prvej premiéry a jedinej inscenácie Polnočnej omše v Slovenskom národnom divadle v roku 1959 ubehlo už vyše 50 rokov a je opäť čas vrátiť sa k téme, ktorá bytostne súvisí s našimi dejinami, a k hre, ktorá patrí k dôležitým medzníkom slovenskej dramatiky. Autor Peter Karvaš pôsobil priamo ako dramaturg na Novej scéne ND v rokoch 1945 – 1948 a formoval vtedy nový a ambiciózny súbor. Vytvoril jednu z dôležitých etáp v dejinách moderného slovenského divadla na poli dramaturgie, dramatiky i teórie divadla. Jeho pohnuté životné osudy a osobná skúsenosť z povstania sa priamo odzrkadľujú v opuse Polnočná omša.
Réžia: Lukáš Brutovský; Dramaturgia: Miro Dacho, Miriam Kičiňová; Scéna: Tom Ciller; Kostýmy: Jan Kocman
Účinkujú: Valentín Kubiš: Emil Horváth; Vilma Kubišová: Anna Javorková; Marián: Milan Ondrík; Angela: Petra Vajdová; Ďurko: Tomáš Grega, ako hosť; Paľo: Dano Heriban; Katka: Dominika Kavaschová; Brecker: Richard Stanke; 1. vojak: Michal Koleják, poslucháč VŠMU; 2. vojak: Kamil Kollár, technik SND; 1. partizán: Tomáš Stopa, poslucháč VŠMU; 2. partizán: Michal Novák, technik SND
(STV)
Recenze (8)
Divadelní hra podle které natočil Krejčík svůj stejnojmenný film je výborně obsazená, přičemž výkon Ondríka jako syna gardisty je excelentní, pozitivem je také určitě technická stránka věci - více kamer, dobrý zvuk, ale nemůžu nesrovnávat s filmem, ikdyž není úplně fér srovnávat film a divadlo, nicméně u toho divadelního představení prostě chyběla ta mrazivá atmosféra, která ve filmu byla naprosto dokonalá. ()
Jen stěží bych zakryla zklamání. Po svělém zpracování od Jiřího Krejčíka se mi jen těžko dařilo nesrovnávat. Tedy spíš nedařilo ... Chyběla mi tam ta napjatá atmosféra, prokreslení postav. Ale podle ohlasů vidím, že se představení libilo, netuším, kolik z nich vidělo Polnočnů omšu z roku 1962. Kdo neviděl, doporučuji. ()
Technická kvalita záznamu výborná, ale jinak jsem zklamaná. Bez atmosféry. Herci neosobně odhrkávají repliky..., uštěkané, jen Ondrík a Stanke tradičně precizní. Je jasné, že srovnávat s Krejčíkem nelze, ovšem tato Mše je představením SND, bohužel výsledek ve mně vzbuzuje rozpaky. Nedávno jsem měla možnost vidět studentské představení Naša trieda, jejíž režie se ujal Ljuboslav Majera, dle předlohy polského dramatika Tadeusza Slobodzianka, a to byla absolutní, dramatická šleha, ze které se divák sbíral několik dní. Bez kulis, minimalistické, jedenáct "děcek" na scéně a rozebrali nás svými výkony víc, než ostřílení, prknoví velikáni, v notoricky známých divadelních kusech. Nezapomenutelné! ()
Štedrý deň v roku 1944, Slovenské národné povstanie bolo potlačené, v horách ešte prežívali zostatky partizánskych jednotiek. V rodine Kubišovcov jeden syn spolupracuje s gardistami, druhého syna partizána prenasledujú Nemci, dcéra má vzťah s nemeckým dôstojníkom a na Štedrý deň odchádza celá rodina na polnočnú omšu. Kritika túto inscenáciu v roku 1958 odsúdila za znesvätenie ideálov Slovenského národného povstania ()
Moc, ktorú človek použije, spôsobuje ovela väčšie potešenie ako moc, ktorú musia použiť.Slova stejně mohutná a těžká jako zbraně zavěšené u pasu všech gardistů, poručíků i partyzánů. Slova malá a něžná jako křížek v rukách matek božích. Slova tichá jako hudba nedoznělá k uším hluchých otců. Slova ostrá a cizí jako náhrdelníky třpytící se na krku pokrytců a k pravdě němých. Slova, slova, slova. Bojí se jich každý, kdo jen trochu sobectví v sobě nosí. Každý z nás. Všechen lid. II Srovnání s Krejčíkovým skvostem zanechme, zbytečné by bylo mrhat na tomto místě písmeny. Zde v rámci divadelního prostoru všechno fungující a všichni přesní, Javorková s Ondríkem jsou ale v tomto případě někde úplně jinde, a především jejich výkony mě dohnaly k slzám velkým jako hrách. ()
Tak toto len máločo prekoná. Silná téma, neskutočné prevedenie a fantastické výkony všetkých, obzvlášť Anny Javorkovej a Milana Ondríka. Väčší zážitok môže byť len vidieť to naživo. ()
Karvaš bol génius, v dvoch hodinách dokázal povedať to, čo celá kronika slovenského štátu a SNP na 1500 stranách nedokáže. Obstojí to aj v porovnaní s filmovým spracovaním, aj s geniálnou rozhlasovou hrou z roku 59. Milan Ondrík ako Marián bol neprekonateľný. Hra sa mierne, ale v postavách otca Kubiša a nemeckého dôstojníka dosť podstatne, odlišuje od filmu. Nechcem tu spoilerovať, odporúčam pozrieť aj film. ()
Účinkovali: Emil Horváth, Anna Javorková, Milan Ondrík, Petra Vajdová, Tomáš Grega a.h., Dano Heriban, Dominika Kavaschová, Richard Stanke, Michal Koleják, Kamil Kolár, Tomáš Stopa, Michal Novák, réžia: Lukáš Brutovský, Ivan Predmerský. Strhujúce výkony aj predstavenie. Q. ()
Reklama