Režie:
Jiří MenzelKamera:
Jaromír ŠofrHudba:
Jiří ŠustHrají:
Rudolf Hrušínský, Vlastimil Brodský, František Řehák, Míla Myslíková, Jana Preissová, Jiří Menzel, Bohuš Záhorský, Vlasta Jelínková, Alois Vachek (více)VOD (4)
Obsahy(2)
"Tento způsob léta zdá se mi poněkud nešťastným..." V poněkud zpustlých říčních lázních na břehu řeky Orše se denně setkávají tři postarší pánové: majitel lázní Antonín Důra, sečtělý abbé Roch a major ve výslužbě Hugo. Počasí je nestálé, většinou poprchává a tak má pan Důra nouzi o zákazníky. Většinu času tudíž tráví v rozmluvách a drobných půtkách se svými přáteli. Žádná hádka ovšem není tak vážná, aby ji nespravila sklenice vína a pár utopenců s cibulí. Rozruch do jejich života však přinese potulný kouzelník Arnoštek a především jeho půvabná schovanka Anna. Ta totiž hned při prvním večerním vystoupení okouzlí každého ze tří svérázných filosofů. A ti se o ni začnou každý po svém ucházet... Vladislav Vančura za své nejlepší dílo považoval právě útlou knížku rozprav tří přátel, v nichž se zabývali smyslem existence, krásou a věrností žen a nepostižitelností rozmarů letního počasí. Ovšem hlubokomyslná věta jednoho z nich "Tento způsob léta..." se stala známou až díky filmu, který v roce 1967 natočil režisér Jiří Menzel. S naprostou jistotou a velkou uměleckou erudicí zvládl problém adaptace Vančurovy prózy do řeči filmových obrazů. Vytěžil z ní obrazy plné krásy, poezie a životní moudrosti. A přesně věděl, kdo se do postav, promlouvajících krásným, ale přece jen literárním jazykem, převtělí - Rudolf Hrušínský, Vlastimil Brodský a František Řehák. Půvabnou Annu ztvárnila Jana Preissová, tehdy ovšem pod svým dívčím jménem Drchalová. (Česká televize)
(více)Recenze (370)
Dřevěná plovárna stála na soutoku řeky Lužnice a Bechyňského potoka, dnes už ji nenajdete. ()
Velmi dobrý film, zajímavý scénář a výborní herci. ()
Kniha báječná, film o dost slabší. ()
Je to tak, pane Menzele a ostatní, vaše umění je dostatečné a zasluhuje odměny v podobě pěti dobře naložených buřtíků. Dokonce jsem, věru nečekaně, zauvažoval o překopání žebříčků svých nejoblíbenějších filmů et item režisérů. Naposled jsem Rozmarné léto viděl snad ještě jako gymnazista a když jsem si ho včera po tom dlouhém čase zas pustil, zůstal jsem koukat s otevřenou pusou. Ta hodina a čtvrt je neskutečně nabitá. Kontrast mezi vznosností vančurovské češtiny a zdánlivou přízemností předváděného děje nepřináší jenom úsměvný nadhled nad filmem samým a zprostředkovaně nad životem vůbec, zároveň dodává dění velebnou důstojnost a přesah vlastní dílům, která se tváří mnohem vážněji. A pak je tu dokonale navozená atmosféra deštivého léta, nefalšovaná magičnost kouzelnicko-provazochodeckých kousků a nadčasový půvab mladičké Jany-Anny. Nejlepší Menzel, se Skřivánky v těsném závěsu. ()
Až s postupujícím věkem jsem si uvědomil jaký má tento film existenciální rozměr, mohu-li použít toto označení. Trojice stárnoucích přátel z jakéhosi maloměsta tráví své dny na plovárně jednoho z nich. Pan Důra, jak se jmenuje tento majitel pustnoucích říčních lázní, žije v manželství, které ho už jinak netěší a snahu své manželky žít spořádaným manželským životem bojkotuje s přehlíživou nechutí. Jeho dva přátelé jsou na tom podobně. ()
Celá hvězdička za Brodskýho. To je snad první film, kde podle mě někdo přebil Hrušinskýho. ()
Z knihy jsem měl daleko lepší pocit. Filmové zpracování na mě zapůsobilo dosti nudným dojmem, ale Rudolf Hrušínský si v hlavní roli doslova libuje, skvělý výkon. ()
Krásný poetický letní snímek s vyníkající hereckou trojicí v hlavní roli a k tomu velmi půvabnou Janou Preissovou. Dialogy působí typicky knižně ve Vančurovském duchu. Člověk musí hodně vnímat řeč, proto se jedná o mírně "náročnější film" než např. Vesničko má středisková. Jeden z typických nesmrtelných filmů, jenž pochází z nejlepšího a nejúspěšnějšího období Menzelovy tvorby. ()
Poetismus patří mezi literární směry nazývané avantgardní a je výhradně český. Objevuje se ve 20 .letech 20. století především v poezii (Seifert, Nezval, Biebl ad.), najdeme však i několik poetistických próz. Mezi nejznámější a asi nejlíbivější patří právě Rozmarné léto (1926) Vladislava Vančury (1891-1942) a Rinaldino (1927) Karla Konráda (1899-1971). Menzlova adaptace nestárnoucí klasiky z pera Vladislava Vančury je filmovým zážitkem dodnes. Celá "ospalá" atmosféra probuzená příjezdem kozelníka je korunována skutečným hereckým koncertem hlavních protagonistů. Opravdu výtečné a nestárnoucí. ()
Vančurova kniha asi nešla zfilmovat lépe. Až díky filmu jsem plně docenil (a pochopil) komičnost knihy, protože se ve filmu mluvilo stejně divně (archaicky, složitě) jako v knize, která je tímto stylem napsaná celá. Celý film má dokonale pohodovou atmosféru, přesně jak má být. A přestože ve filmu hrají takové hvězdy jako Hrušínský a Brodský, kouzelník Arnoštek v podání Menzela je hravě překonává (to je možná až moc silné slovo, ta role zkrátka nemá chybu). ()
Perfektně zapadající sled obrazů a slov, krásně skloubený v klidně plynoucí řeku, přinášející pohodu a úsměv z Krokových Varů až k divákovi. ()
Krásný film, skvělý herci... co víc si přát... :-) ()
Nevídané filmové dílko, které vás svým jazykem buď zaručeně zaujme, nebo zaručeně odradí. Mě se to líbilo...možná to není úplně první liga, ale na detaily srát...celkově hodnotím jako velmi povedenou pohodovou zábavu. ()
Naprosto úžasné. Film neurazí acelkem dobře se sleduje. 70% ()
Nikdy to nedokážem dopozerať celé. Otravujú ma tie kvetnaté frázy a Menzla tiež nemusím. ()
:-) usmívám se jako sluníčko, protože to v tomto způsobu léta trochu chybí...ale hřejivé je dost - film i knižní předloha, kterou jsem myslela, že nejde ztvárnit...jsem ráda, že mne pan režisér Menzel vyvedl z omylu...a jeho kouzelník Arnoštek je opravdu kouzelný :-) ()
Roztomile rozmarné... ()
Ikdyž je to tak trochu podívínský film, tak se mi velmi líbil. Ta kolotočářka je kus, jen co je pravda :-). Takové posmutnělé postavy, které žijí svoje rozmarné léto a tlachájí si pod vousy všelijaké rozumy. ()
Pro většinu lidí kultovní záležitost, kterou mě osobně se pořád nějak nedaří docenit, ať se snažím sebevíc. 1.6.2014- líbí se mi to čím dál více. Dnes jsem jela na kole a pořádně jsem promokla, jen co jsem přijela před bránu našeho domu, pršet okamžitě přestalo a teď nezaprší a nezaprší, tento způsob léta zdá se mi poněkud nešťastným. Tento film ve mě začíná provokovat neutuchající chutě na utopence a na jablka. Bohužel na ty utopence si musím nechat zajít chuť, protože v Rakousku, nemají nejmenší anung o tom, co je to Ertrunkene, ale do jablka se s chutí zakousnu, jen co dopíši komantář. ()
Specifická řeč, hřejivá atmosféra, diskutování, pokušení. Teď jde o to, jak to každému individuálně sedne. Na tohle musí být nálada. 60%. ()
Reklama