Režie:
John MiliusKamera:
Bruce SurteesHudba:
Basil PoledourisHrají:
Jan-Michael Vincent, William Katt, Gary Busey, Patti D'Arbanville, Lee Purcell, Sam Melville, Darrell Fetty, Gerry Lopez, Hank Worden, Joe Spinell (více)VOD (2)
Obsahy(1)
Tři mladí surfaři v Kalifornii 60. let očekávají příchod bájného dokonalého dnu pro surfování. Splnění snu jim ale může překazit válka ve Vietnamu. (Warner Bros. CZ)
Recenze (7)
"Let’s go ride some waves." Milius na vrchole komerčného potenciálu, zastrešený vlastnou produkčnou company A-Team Productions, totálne free, riding some waves s excelentne obsadeným triom slušne rozbehnutých talentov. Je v tom všetko: pláže, surfing, parties, peckinpahovské výjazdy do Mexika, esenciálna podstata chlapského kamarátstva, životná skúsenosť, horká pachuť Vietnamu a tie osudové momenty, keď je život v prdeli. Toto sú Johnove Americké graffiti/Lovec jeleňov. ()
To čakanie na veľké vlny bolo celkom náročné. Hodnú chvíľu som ani nevedela identifikovať hlavných hrdinov. Samá pitka a bitka, opálené telá a blond vlasy. Nepostrehla som prečo Matt začal piť, prečo sa Jack s nimi pohádal, ani to surfovanie nebolo bohviečo ... prišlo mi to skratkovité, nedotiahnuté. Zlepšenie nastalo tými odvodmi. Príbeh začal mať aspoň nejaké kontúry, na to stredajšie surfovanie sa dalo pozerať, no a ešte hudba nebola marná. 2,5* ()
A o čom to vlastne bolo? O surfovaní? O zábave? O letnom flákaní či o balení babeniek? Vážne neviem, čo chcel týmto totálne prázdnym a zbytočným snímkom autor povedať. Chápem, že tu išlo o akúsi oslavu priateľstva a v závere aj o kúsok nostalgie, ale spôsob akým to bolo vyjavené divákovi ma skoro poslal do kómy. Proste nuda ako hrom, banálne a úplne zbytočné. A v závere nepomohla ani tá dlhá, ako žuvačka natiahnutá scéna surfovania na veľkej vlne. Jediná časť filmu, ktorá ma trochu prebrala z letargie a pocitu zúfalstva bola tá s tými vojenskými odvodmi - aspoň trocha srandy, ale tiež žiadna sláva to nebola. Z odpadových záležitostí vysoko vyčnieva jedine hudba, tá bola super, hlavne zo začiatku. Celkovo - hlboký podpriemer, a aj to musím škrípať zubami. 30/100 ()
Ono vlastně nejde o "surfařský" film. Ano, sjíždění vln (úchvatně natočené) trojici nejlepších kamarádů spojuje, ovšem jen jako vedlejší zábava. Je to příběh o dospění ("coming of age"), od srandovně přepjatých mladických párty plných chlastu, holek a rvaček po vystřízlivění povolávacím rozkazem či prostou povinností zabezpečit rodinu, protkaný melancholií po bezstarostných časech nevinnosti, co už se nevrátí, a chlapeckém přátelství, které voda let (snad) neodnesla. Výsledek sice nedrží úplně pohromadě, některé linky nakousne a jiné nechává odtušit, nicméně kouzlo upřímné, svobodomyslné výpovědi nepostrádá. 7/10 ()
Bezstarostný teenagerský život, milostné problémy, první práce, Vietnamská válka a další životní zlomy, vzlety a pády spojené s dospíváním v Kalifornii 60. a 70. let . Přátelé, kteří se sejdou na pláži před svou poslední velkou jízdou, si ale stále budou blízcí. V ČR prakticky neznámý film Johna Miliuse má velmi blízko k Lucasovu Americkému graffiti a v současnosti bývá považován za jeden z nejlepších filmů se surfovou tématikou, byť v době premiéry to byl obrovský propadák. Inspirováno vlastními vzpomínkami Miliuse a scénáristy Dennise Aaberga. ()
Galerie (21)
Zajímavosti (19)
- „Musím si dát pozor, abych se zase neztratil v příboji,“ řekl John Milius během natáčení. „Je to tak lákavé, tak snadné se v tom ztratit. Bojím se, abych neztratil postavy z dohledu. Na rozdíl od všech ostatních filmů, které byly natočeny o surfování, jsou v tomto filmu nejdůležitější postavy, a ne vlny.“ (classic)
- John Milius vyrůstal v Jižní Kalifornii a Velkou středu natočil jako poctu době, kterou v mládí strávil v Malibu. Milius a jeho přátelé George Lucas a Steven Spielberg se před uvedením těchto tří filmů v letech 1977–1978 slavně dohodli, že si vymění procenta z Velké středy, Hvězdných válek (1977) a Blízkých setkání třetího druhu (1977). Zejména Spielberg si byl jistý, že Velká středa bude kasovním trhákem, a vyjádřil se, že je to něco jako „Americké graffiti (1973) a Čelisti (1975)“, dva nejúspěšnější filmy desetiletí. (classic)
- Quentin Tarantino uvedl: „Ačkoli dávám přednost Miliusovu režijnímu debutu Dillinger (1973), těžko lze namítat, že jeho surfařský epos Velká středa není jeho klasikou. S výjimkou Velké středy nemá žádný z Miliusových filmů uspokojivý závěr. A vrcholné zúčtování hrdinské trojice s monstrózními vlnami je tak dobré, že vynahradí zbytek. Více než kterýkoli jiný film, který Milius režíroval, obsahuje Velká středa radost z filmování. Zároveň ilustruje problémy mnoha jeho dalších filmů, které naopak jako by obsahovaly frustraci z filmové tvorby.“ (classic)
Reklama