Režie:
Amos GitaiKamera:
Eric GautierHudba:
Amit PoznanskyHrají:
Yaël Abecassis, Yariv Horowitz, Rotem Keinan, Mali Levi, Šimon Peres, Yona Rozenkier, Yehuda Mor, Ruti Asarsai, Sarel Piterman, Benjamin Netanyahu (a.z.)Obsahy(1)
Rekonstrukce událostí 4. listopadu 1995, kdy byl po velké mírové manifestaci uprostřed Tel Avivu zavražděn Jicchak Rabin, izraelský prezident a nositel Nobelovy ceny za mír. Dojem autenticity všech situací, předcházejících brutálnímu aktu nenávisti extremistických kruhů, budí dojem dokumentu, ačkoliv jde o hrané vsuvky. (MFF Karlovy Vary)
(více)Recenze (5)
Film se zabývá zásadní událostí politického a společenského života Izraele, kterou byl atentát na předsedu vlády Jicchaka Rabina v roce 1995. Film má spád, zdařile se zde kombinují ryze dokumentární záběry se scénami charakteru hraného dokumentu. Režisér ukazuje extrémně napjatou atmosféru tehdejší izraelské společnosti v souvislosti s mírovými rozhovory, naprosto rozdílný přístup různých vrstev společnosti k vyrovnání se s otázkou palestinské samostatnosti. Jsou zde dobové záběry z demonstrací a pouličního násilí, samotný útok z ruky židovského radikála a jeho pozadí. Hrané části rekonstruují zejména práci komise, která byla ustanovená ke zjištění příčin, kdo a jak selhal při ochraně předsedy vlády. ()
O současné izraelské politice toho moc nevím a tak mi Rabín, poslední den přišel jako ideální příležitost dozvědět se toho trochu víc. Ve výsledku musím říci, že mě tehle hraný dokument rozhodně nezklamal. Rabin ve své snaze o mír rozdělil Izraelce do dvou neslučitelných táborů. Jedni podporují klid zbraní a dohody s Palestinci zatímco druzí chtějí získat historická židovská území a to nejen s pomocí síly, ale například také skrze výstavbu nelegálních osad na území pásma Gazy. Kromě toho tohle dílko nabízí řadu dalších postřehů a ukázek izraelských náboženských extrémistů. Dějem nás pochopitelně provází poslední dny a vyšetřování zavraždění bývalého premiéra Jicchaka Rabina, které svým silně emocionálním podáním poukazují na zrůdnost násilí obecně. Jedinou výtkou k filmu je tak nějak zbytečné, argumenty nepodložené, hanění současné izraelské vlády. ()
Za kazdou vrazdou je nekdo, kdo vyvolava nenavist. Gitai se pri jinak preciznim rekonstruovani atmosfery a klicovych momentu okolo zavrazdeni Jicchaka Rabina nevyhne drobnym navodnostem, ale zaroven jde daleko vic po podstate nez jine srovnatelne filmy. Delka mi nevadila, klidne bych v tom napeti snesl jeste treba dalsi pulhodinu nebo dokonce hodinu, protoze obsah poskytuje dost nametu k premysleni. ()
Hodně pěkně udělaná nespektakulární rekonstrukce vyšetřování jednoho atentátu. Ale pokud vás nezajímá izraelská politika devadesátých let, je to nepoužitelné a samozřejmě strašně dlouhé. Kéž by někdo něco takovýho o devadesátkách natočil u nás... třeba o Sarajevským atentátu. Btw. Nádherný titulky, ale koho to zajímá. ()
V Izraeli jsem několikrát byla, takže mám slušnou představu o tamější bezpečnostní situaci (v zásadě klid, tak nějak ale počítáte, že se čas od času něco stane; zpravidla ne ve vaší blízkosti) i náladě ve společnosti (životní úroveň většiny Izraelců zdá se být vysoká, takže umožňuje určitý nadhled a řadě lidí i uvědomění si, že Arabům se možná zase tak dobře nežije - a to není dobře; názory na řešení vztahu s Palestinci (však) stále nejsou jednotné, Gaza pak působí skoro neřešitelně). Vím, v čem spočívají "Oslo Accords", že příklon k "pravici" a "levici" nevypovídá o ekonomickém rozměru směřování jako spíš (v krajních pohledech) o tom, zda palestinský odpor tvrdě potlačit anebo zda Palestinu uznat jako samostatný stát, a že práce bezpečnostních složek je standardně na nejvyšší světové úrovni. Pokud tohle všechno víte či s tím dokonce máte osobní zkušenosti, a tušíte, jak významný Yitzhak Rabin pro Izrael byl, věřím, že budete film považovat za výborný. Dle mého soudu je dobře logicky vystavěný, výborně nasnímaný a doprovázený působivou hudbou. Je zejména rekonstrukcí osudného večera, ukazuje však také společenské a politické pozadí, které jako by bylo viníkem spíše než atentátník samotný. V tom má film určitě jistý přesah. Konkrétně mi připomněl okolnosti nedávné smrti britské poslankyně Joanne Cox ... určitou paralelu mezi chováním politické reprezentace a občanů lze, bohužel, vysledovat i v ČR. ()
Reklama