Obsahy(1)
Duo Peter Cook a Dudley Moore se mírně nemravně a zároveň velmi humorně vyřádilo v této parodii na známý případ Sherlocka Holmese. Impulsem k realizování této verze slavné záhady neméně slavného detektiva byl nápad, aby jí "undergroundový" režisér Paul Morrissey dal humorné ladění, z čehož také vyplynulo obsazení Holmese a Watsona komiky Cookem a Moorem (jenž si ve filmu zahrál kromě dalších rolí i Holmesovu bláznivou matku). Dále se film opírá o spolehlivé britské herce ve vedlejších rolích - objeví se zde Terry Thomas, Joan Greenwood, Denholm Elliott, Hugh Griffith, Spike Milligan a Roy Kinnear. Projektu se ujal producent Michael White, který měl už dostatečné zkušenosti s kombinováním fraškovité parodie a zároveň dodržením linie předlohy, jak je vidno z vydařeného montypythonovského snímku Žvahlav. Příkladem všudypřítomné nadsázky v tomto filmu budiž obsazení přátelského až roztomilého irského vlčáka do role "smrtící" baskervillské stvůry, nebo například i fakt, že v původním znění mají Holmes i Watson silný přízvuk, jenž se rozhodně neslučuje s jejich společenským postavením. Nechybí samozřejmě ani řada vtípků a humorných situací, často na účet jiných filmů. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (21)
Na začiatku dvadsiateho storočia napísal škótsky spisovateľ sir Arthur Conan Doyle jednu zo svojich najznámejších noviel z cyklu príbehov geniálneho súkromného detektíva Sherlocka Holmesa. Svetlo sveta uzrel "Pes baskervillský". Tajomný prípad starej smrtiacej kliatby šľachtického rodu ho zavedie, spoločne s jeho oddaným asistentom doktorom Johnom Watsonom, do nevľúdnych močiarov v juhozápadnom Anglicku, kde sa nachádza starobylé sídlo Baskervillovcov. Existuje viacero filmových adaptácií tohto horrorovo ladeného detektívneho príbehu. V roku 1978 sa chopil tejto témy režisér Paul Morrissey. Ten to však celé pojal v duchu parodickej komédie. Do hlavných úloh obsadil komikov Dudleya Moorea a Petera Cooka. Mne táto komediálna fraška vôbec nesadla. "Pes baskervillský" je pre mňa klasika, ku ktorej vyžadujem seriózny prístup. Toto bola nudná a trápna blbosť. * ()
No je to nářez. Sir Baskerville v podání Kennetha Williamse má tak... ehm... charismatický pohled, že jsem měl při každém jeho mrknutí neodbytné nutkání se smát. Jakoby bezděčný, ale opravdu řízný anglický humor, posouvá kriminální linii někam do šedi 3. - 4. plánu. Nejdůležitější jsou tu brilantně zahrané postavičky, takže si "Wattyho", Holmesovu matku (i její podržtašku), bahenního lovce a další prostě zamilujete. Celkem vzato žádný zázrak, ale docela obstojná sranda. ()
Skutečně špatná filmová zkušenost. Při pohledu na seznam zúčastněných herců je až neuvěřitelné, že je výsledek jejich snažení tak žalostný. Lítost nad touhle skrz naskrz trapnou a režijně nezvládnutou záležitostí ještě zvyšuje fakt, že jde o poslední větší role Terry-Thomase a držitele Oscara za Ben Hura, Hugha Griffitha, před jejich smrtí. Mám rád dobré parodie slavných děl, které chápu jako svéráznou poctu předloze, ale tohle patří mezi filmy, jež jsem měl problém dosledovat do konce. Je mi líto. ()
Chcete-li vidět úhlednou, řemeslně dobře zvládnutou komedii o detektivovi z Baker Street, odkážu vás na Soukromý život Sherlocka Holmese (1970, režie Billy Wilder). Pokud jste ale ochotni přehlédnout nějaké to šlápnutí do měkkého cestou za gagem vtipným k zbláznění, vsaďte na Psa baskervillského. Je to nevyrovnaný film a některé jeho složky balancují na hranici snesitelnosti (třeba další zženštilá kreace veterána Carry On... Kennetha Williamse nebo pomíjivě módní parodie na Vymítače ďábla). Na druhé straně má momenty, za které by se nestyděli ani Monty Pythoni. Denholm Elliott třímající letargickou čivavu, která během dialogu vymočí několikanásobek vlastní váhy nejméně vhodným směrem. Dialog na poště o různých metodách šifrování telegramů ("Místo všech slov na M napíšeme MASO a místo slov na S SALÁM."). Přijímací pohovor, kde se Sherlock Holmes s typicky britským taktem pokouší vysvětlit jednonohému muži, proč ho nemůže zaměstnat jako pochůzkáře. Přinejmenším pro tyto tři scény to musíte vidět. 70% ()
Když jsem si včera vytáhl jedno z DVD, na které jsem si nahrával filmy z televize a zjistil, že na něm jsou tři filmy s legendárním detektivem „Sherlock Holmes“ dostal jsem velkou chuť si je pustit a zatímco stanice Hallmark a jejich The Hound of the Baskervilles (2000) a The Case of the Whitechapel Vampire (2002) nedopadli zas až tak zle (průměrná oddechová záležitost), tak tato stará sedmdesátková komedie (parodie) mi docela dost hnula žlučí. Mám rád nejznámější případ – který napsal Arthur Conan Doyle - "The Hound of the Baskervilles", ale dva spolužáci z Oxfordu a v jedné době nerozlučná dvojice komiků Peter Cook a Dudley Moore z toho udělali pěknou frašku. Chápu, že Britové jsou pověstní svým humorem, který mi v mnoha filmech či komediích vůbec nevadí, ale tady mi teda moc nesedl. Zesměšnění kultovního příběhu se mi hnusilo, stejně jako to co udělali z „legendárních“ postav v tomto příběhu. Někomu to možná přišlo srandovní, ale já v tom viděl pouze trapnost. Je sice pravdou, že některé situace mě skutečně rozesmály, stejně jako pár hlášek (zajímavá masáž, policajt a jeho suspenzor, či čůrající čivava), ale jako celek se to mílovými kroky přiblížilo odpadu a od zapáchající stoky tento film zachránilo jen několik málo okamžiků (viz. napodobování a hlavně zesměšňování jiných filmů). Za docela povedenou „recesi“ beru příjezd a následné seznámení s panstvím rodu Baskervillů. Jak Sir Henry, tak Watson tu byli za magory (co mají rádi růžovou a hlavně karafiáty), takže ten speciální pokoj v podkroví jsem jim opravdu ze srdce přál. Leč zároveň to byly i jediné alespoň trošku zajímavé postavy (vzhledem k jejich nevelké inteligenci a hlavně projevu), pokud tedy nepočítám dekolt Dany Gillespie. Bohužel tohle určitě nebudu nikomu doporučovat a už teď vím, že se na to nikdy znovu nepodívám. Ten otřesný závěr jen podtrhl celkový zmar, který si nezaslouží ani průměrné ohodnocení. 30% ()
Reklama